94 
av engelskt tenn med uthuggna vapen, svepte i 
sammet med ringar och öronringar. 
Baron Yxkull, ryttmästare, Marta Leyonhuf- 
wuds son, ättling, kilar i januari 1762 upp kistan, 
siktar jorden mellan sina fingrar att finna ringar 
och guld. 
Han säljer tennet tiill tenngjutare, ja, han skulle 
sälja mullen, om han därför finge pengar. 
Han trakterar kamraterna med Rhenano i gra¬ 
ven, säljer graven. 
Följden får eftervärlden se. Gissa på hur det 
går. 
På ett annat ställe skriver Linné liknande 
reflektion: »Gis på hur det går, när Gud tager 
saken under ventilation. De, som leva, få det 
se.»] 
Ett fruntimmer i Paris 
Ett fruntimmer i Paris kade en man, som äl¬ 
skade henne troligt och hjärtligen. Mannen nöd¬ 
sakas att resa bort på ett par år. Hon har en 
hovmästare,-får med denne ett gossebarn, 
sätter det till en bondhustru på landet att uppfö¬ 
das inkognito. 
Mannen kommer hem, vet intet härav, dör efter 
tio år. 
Modern tager omsider sin son till uppassare, 
men gossen är oartiig. Inga förmaningar eller tuk¬ 
tan hjälper. Gossen gör det ena felet på det andra, 
tills modern nödgas alldeles för all sin tid visa 
honom ifrån sig. 
Han går till sin fostermoder bondhustrun och 
beklagar sitt öde. Denna beskärmar sig och sä¬ 
ger honom, att frun var hans rätta moder, och 
undrar, att ett modershjärta kunde vara så hår dt. 
Gossen, som hittade i sin fru moders hus, går 
om natten och med en kniv mördar siin moder. 
