101 
Min broder Samuel, kvick yngling, gick i Växiö 
skola. Jag ansågs dum, var nyss kommen till 
Lund. Alla kallade min bror professor oeh sade, 
att b an skulle bli professor. 
Nämnda fruntimmer, som icke sett någon av 
oss, begärde få se något av våra kläder och sade 
om broder Samuel: han bliver prest, Om mig 
sade hon: han bliver professor, reser vida, bliver 
namnkunnigare än någon i riket, och hon svor 
därpå. 
Min broder visade för att bedraga henne en 
annan klädnad, sägande denna vara min broders. 
Nej, svarade fruntimret, det är idens, som skall 
bliiva professor och bo fjärran. 
# 
Då pastor Gollin var studerande med mig i 
Växiö, sänder hans moder honom ett klöv mat, 
på vilket drängen rider. En båtsman uppifrån 
landet, kommer också ridandes, gör följe med 
drängen ett stycke, men midt för galgen tager han 
om aftonen upp kniven, sticker drängen, att denne 
faller av, och spolierar vad han tyckte av blövet. 
Drängen kvicknar vid, kommer till staden, ge- 
valdigern utsändes, den brottslige fås fast, dömes 
till döden. 
En gammal officer ser den brottslige i handen 
oeh svärjer på, att denne icke kommer att idö 
någon våldsam död. 
Den brottslige dör i arresten, två dagar innan 
lians dödsdom kommer. 
Om Oud har tecknat våra öden, förr än de bli¬ 
vit gjorda, på händerna, böra vi hava medlidande 
med de olycklige, eftersom deras öde varit sådant. 
# 
