109 
kalkskuta, som tager läck och itändes av kalken, 
och han med de andre förgås. 
# 
En skarprättare spisar okänd på Diö gästgi¬ 
varegård [nära Linnés födelseort i Småland]. 
Dit kommer en resande krigsman. 
Medan denne väntar på ihäst, ber gästgivaren 
honom stiga lin. Han gör det, men han kan ej 
fördraga den andre obekantes sällskap utan går 
ut i regnet. Värden uppmanar honom ånyo att 
inträda, men han går åter ut, vadan värden frå¬ 
gar, varför han ej stannar under tak. 
Han svarar, att han ej kunde fördraga den 
andre. Värden frågar därför den okände skarp- 
rättaren: 
— Vad är mellan Er och den främmande resan¬ 
den, eftersom han ej kan vara tillsammans med 
Eder? 
Skarprättaren svarar, att han ej ens talat med 
främlingen, men vid bortgåendet säger han åt 
denne: 
— Akta Eder att ej bliva min son! 
Inom ett halft år måste krigsmannen böja sig 
under skarprättarens bila. 
NATURENS RÖST 
Några bönder slogo hö, samlade det i hög och 
lade det på båtar för att hemföras. Emellertid 
föder strax före hemfärden en piga i hemlighet 
barn och döljer detta avsides i en buske. 
Sedan båten lagt ut, kommer en hynda, som val- 
pat på ön, springande med sin unge i munnen, 
