123 
samma anekdoter, lösryckta uttryck på vers och 
prosa o. s. v., som Linné av en eller annan anled¬ 
ning antecknat, ehuru de uppenbarligen hava 
intet att skaffa med Nemesis. Så t. ex. är en hel 
sida på bladet n:r 4 fylld med fragment ur Gyl¬ 
lenborgs satirer.» »Samlingen är», heter det vi¬ 
dare, »iså oordnad, att ej säga vårdslösad, att den 
aldrig i sin helhet kan eller bör offentliggöras. 
Språket är blandadt latin och svenska om varan¬ 
dra, varför utdragen-icke alltid kunnat 
ordagrant återgivas.» 
I 1878 års upplaga har Linnés handskrift till 
stavning m. m. noga blivit följd, där ej annat ut¬ 
tryckligen säges. Endast kommateringen, som i 
manuskriptet så godt som alldeles saknas, ha ut¬ 
givarna bringat närmare i överensstämmelse med 
sin tids bruk för att göra framställningen lättare 
begriplig, varjämte förkortningar och tecken bli¬ 
vit utbytta mot fullständiga ord. Ett ooh annat 
otvivelaktigt skrivfel har också rättats. Utgivar- 
nes åsikt att isamilingen aldrig bör i sin helhet 
offentliggöras beror givetvis på att den innehål¬ 
ler berättelser om en mängd obscena saker, var¬ 
vid Linné enligt tidens sed icke skrädde orden. 
Man kan jämföra t. ex. Swedenborgs »Drömmar». 
Utgivarna skriva härom: »några (anteckningar) 
äro — av den sedligheten sårande art, att de 
aldriig kunna eller böra till tryck lemnas.» 
»Ehuru», skriva de vidare, »ett helt århundrade 
förflutit sedan Linnés död, har grannlagenheten 
emot hans minne och vördnaden för hans klart 
uttalade vilja för oss gjort idet till en helig plikt 
att utesluta allt, som i något hänseende kan vara 
sårande. Bland en mängd av Linné upptecknade 
händelser hava vi huvudsakligast utvalt sådana, 
som kunna tjäna till belysning av hans uppfatt¬ 
ning om Nemesis divina, då de allmänna 
