LINNÉS VÄRLDSÅSKÅDNING 
I sina inledningsord till sin första botaniska 
föreläsning i Stockholm i maj 1739 ger oss den då 
trettiiotvåårige Linné en god inblick i den åskåd¬ 
ning han har om »vårt jordklot». 
»När vårt jordklot så förträffligen av den store 
Skaparen var inrättat, bepryddes idet överallt 
med grönskande växter, vilka var för sig voro så 
makalöst hopsatte, att alla mästares konst i värl¬ 
den ännn icke kunnat ett enda dylikt blad imitera 
eller frambringa. 
Sedan världen så var utsirad och utsmyckad, 
behagade naturens Herre och Mästare på den¬ 
samma inkvartera djurriket till att födas av 
växterna, av de ädla örter, som så härligen och 
obegripligen voro ihopsatte. Snäckan åt bladen, 
biet honungen, fisken tången, fåglarna fröen, 
boskapen gräset, men ingen bland alla fanns, som 
betraktade växten, av vilken de föddes, mycket 
mindre tänkte på Mästaren, som för dem allt så 
härligen tillred t hade. 
Behagade der för Evighetens inrättare att fram¬ 
bringa det yttersta, det fullkomligaste och sitt 
på vår jord största mästerstycke, vilket skulle 
vara det enda djuret, som utav verket Mästaren 
erkänna, värdera och prisa skulle. 
Ack, vad dråplig egenskap är icke den enda 
människan förunnad, att en odödlig ande skall 
9 — Linnés Nemesis Divina 
