130 
vara inbegripen uti en så för vansklig maskin, så 
att bon kan och (törs döma om sig själv, om de 
fjärran stående kroppar, om planeternas rörelse, 
om allt, ja, om Gud isjälv. Be andra djuren, nöt 
och häst, smaka, lukta, höra, se och känna som 
vi, men veta (intet, vad rör deras känselsträngar 
(nerver). Boskapen ser, att marken är överdragen 
med en grön och fläckig tapet men kan dock 
aldrig examinera eller betrakta en enda blomma. 
Svinen bili feta av ollonen, men ej en gång se 
uppåt (trädet, av vilket frukten fallit, mycket 
mindre tänka på Den, trädet ,så härligen inrättat. 
Varför instänger Skaparen människan, då hon 
var skapad med sådana sinnen och sådant för¬ 
nuft, som dömde efter sinnen; varför insatte Han 
henne sådan på denna jorden, där ingenting föll 
uti de fem sinnen annat än naturalier, av vilka 
de mästa voro örter och växter med sådant för- 
undransfullt konststycke hopsattal Månne för 
annat än att hon, föranlåtet av verket, Mästaren 
beundra, vörda och tillbedja skulle? Så tycks 
mig första naturliga lagen varit uti gyllene ti¬ 
den. 
Men sedan människans kättja vek från naturen 
till konsten, från menlösheten tii.ll våldet, blev det 
annan regering. Man tänkte då ej mer på detta 
sälla paradis’ lustgård utan endast hur man in¬ 
rätta skulle isin ekonomi med arbete, svett, konst 
och uträkningar och ihur den ena brodern skulle 
regera den andre, (då envar ville härska och köra 
Faetons vagn. Sedan var ocli en ville taga in 
hela jordklotet, som dock är mer än tillräckligt 
för alla, fick människan helt andra sysslor än 
dem vartill hon först tyckts varit skapad. 
Vi, klarsyn tare än lodjur, uträkna tider och år, 
vad som varit och komma skall, ofta blinda som 
mullvadar inom vårt eget näste. Då vi tycks 
