132 
ting; har Han också här planterat det fullkomli¬ 
gaste och yttersta av alila sina verk, människan, 
som det enda där kunde fatta Hans dråpeliga in¬ 
rättning; så följer också, att människan är gjord 
till att här åskåda Hans verk, då hon under 
denna betraktelsen och i denna sin skyldighet 
även anåste se och finna den al Ismäktige Gudens 
oändliga vishet. 
Således är allt gjort till Skaparens ära, icke 
allenast efter alla moralisters ocli teologers, utan 
också efter själva naturens 'vittnesbörd, och män¬ 
niskan är hitsatt till en tolk av denna siin Ska¬ 
pares vishet. Den som icke ser densamma av 
naturens inrättning, kan 'det väl aldrig av män¬ 
niskors berättelse; ty om vi icke tro det vi se, 
huru skola vi då tro det vi icke se?- 
Hade världen endast varit inrättad för oss, att 
här någon tid prövas, utan något annat ändamål, 
så hade ock den visheten, som ingenting gjort 
utan orsak, och allting på kortaste sättet, ofel¬ 
bart skapat jordklotet som en massa, varuti vi 
fått sova som masken i osten; då hade vi ej haft 
naturlig orsak att tänka på annat än mat och 
sömn och således kunnat leva som de oskäliga, 
vilka endast fråga efter vad som duger att 
svälja.» 
Linné såg emellertid ingen absolut artskilnad 
mellan människa ocli djur lika litet som han 
kunde dra skarpa gränser mellan »naturens tre 
riken». »Herre Gud», skriver han 1746, »gränsa 
icke Kegnum Animale och Vegetabile nära intiiil 
varandra, att vi måste snart hava nya landtinä- 
tare, som göra gränssikilnaden!» Och lever icke 
Regnum minerale? Linné intresserar isig mycket 
för kristallerna som bevis på stenrikets Liv. Ocli 
hur ser det ut utom det lilla jordklotet »under 
solen», som han väl ibland enligt gammal hävd 
