136 
berättelsen ur en rabbinskrift. (Se sid. 43!) Denna 
bar han också själv pekat på som viktig ocli läro¬ 
rik. 
Linnés livsåskådning skulle kunna uttryckas i 
tre ord: allit är rättvist. Samma optimism förfäk¬ 
tar ju en av tidens tongivande filosofer Leibniz. 
Denna »världen» är den bästa möjliga. Den är 
skapad av en allgod Gud, och Han kan icke göra 
något annat än det som äir allgodt. Hänvisade 
man då baron Lellbniz till det onda i världen, — 
trettioåriga kriget hade ju nyligen pinat Europa 
— så förklarade denne, att allt som vi kalla ondt 
visst icke är ondt. En bitter krydda i en rätt kan 
förhöja rättens smak, ett disharmoniskt ackord i 
ett musikstycke dess skönhet, skuggan på en 
tavla är nödvändig för att dess ljus skall stråla 
fram ooli för en vacker helhetsverkan. Om vi 
bränna oss av elden, så är svedan ett god t, efter¬ 
som den undervisar oss och lär oss att gå klokt 
tillväga en annan gång. Vad vi kalla lidande i 
världen tjänair samma goda ändamål. Vad vi 
kalla orättvisor måste en gång utjämnas. Jag har 
för övrigt, fortsätter Leibniz, icke talat endast 
om denna »världen», om denna lilla planet »under 
solen», utan jag har talat om världen !i betydel¬ 
sen världsalltet, universum, som vi icke känna. 
Vi känna endast till vårt lilla jordklot, ooh det 
är ju möjligt, att detta är den sämsta av alla 
världar. Leibniz använder också han i sin Theo- 
dicé samma citat om Euftini straff 1 , som Linné 
antecknat på första bladet till sin Nemesis divina. 
Ungefär som Leibniz synes också Linné ha re- 
1 Eivalitet mellan den romerske fältherren Flavius Stiliko 
och pretorianprefekten i östern Rufinus ledde till mord på 
den senare år 395. Skalden Claudianus tar varmt sin väl¬ 
görare Stiliko i försvar. Stiliko blev emellertid även han 
mördad år 408. 
