138 
so fin påträffas utan tvivel mer eller mindre ut¬ 
bildad i ail kultur, som nått någon grad av ideell 
utveckling. 
Även det primitivaste samhälle måste ha någon 
rättskänsla, en teori för vad som är rätt och vad 
som är orätt. Annars kan det icke kallas sam¬ 
hälle. »Som man kokar får man äta», »som man 
bäddar får man ligga». Sådana ordspråk synas 
bestå sedan urminnes tider på skilda språk. »Som 
inan ropar i skogen får man svar», »den som grä¬ 
ver en grop åt andra faller själv däri», säga landt- 
borna, »betalt kvitteras», varderar köpmannen, 
och handtverkaren supplerar: »sådant läder ska 
sådan smörja ha». 
I ett primitivare samhälle möter man rätts- 
kränkningen, brottet, med självhämd. Så små¬ 
ningom drar man emellertid upp gränser för den¬ 
na hämd. Denna bör inte, menar man då, i sin 
tur begå nya brott. Oeh så framträder en prin¬ 
cip om vedergällningsrätt, som går ut på att en 
rättskränkning skall mötas med ett ondt, som är 
så mycket som möjligt likartat med det onda, 
som rättskrämkningen inneburit. Självhämden 
får inte längre husera hur som hälst. 
Ännu ett framsteg sker, då den enskildes rätt 
till självhämd tvingas aitt upphöra och straffet 
lägges i samhällets hand, medan dock principen 
om lika för lika kvarstår. 
Den gammal-babyloniska lagsamlingen, Ii a m - 
mura b (i s’ laga r, som påträffades vid tiden 
omkring senaste sekelskiftet vid grävningar i det 
gamla Susa, räknas som världens äldsta hittils 
kända lagkodex, likaväl som den utgör den läng¬ 
sta och bäst bevarade kilskrift, man känner och 
kunnat tyda. Dessa lagar gå tillbaka till två 
och ett kvarts årtusende före Kristus. Kättsprki- 
