144 
erfarenheter idet skänkt. Och han litar mer på 
sitt studium av livet och naturen än på vad han 
läst i böcker. Man anklagade honom även för 
detta och kritiserade honom för att han icke 
gärna citerade andras arbeten och för att han t. 
ex. uraktlät att nämna av andra upptäckta och 
beskrivna växtarter, såvida han ej haft tillfälle 
att själv se och examinera dem. Han svarar själv 
på detta: »Många givas som tala om det de icke 
sett, men Linnaeus talar aldrig om annat än det 
han själv haft för ögonen och examinerat»; »han 
var ock därför auktor men ej kompilator». Han 
skrev också en gång: »Ju mera misstag och fel 
hos mig upptäckas, desto tacksammare är jag, ty 
då kan jag själv under min livstid avhjälpa dem; 
efter döden kan man ej själv förbättra siina ar¬ 
beten.» 
Men gärna lemnade också Linné liksom sin 
frände Swedenborg, vilken år 1741 intog sin plats 
i Vetenskapsakademien på förslag av Linné, sina 
»filosofiska» göromål som naturvetenskapsman 
för att grubbla över »teosofiska» 1 frågor, och det 
finns mer än ett belägg ur hans skrifter och brev, 
som vlisa, att han icke torde haft något att in¬ 
vända mot vad som yttrats i metafysiska ting av 
en samtida till honom i England, den som brukar 
betraktas som Englands största tänkare, »erfa¬ 
renhet sfiloisofen» David Hume. Denne bekänner 
sin tro på reinkarnationen och kallar denna tro 
det enda odödlighetssystem, som filosofien kan 
lyssna till. Finge vi icke tro att vår själ är odöd¬ 
lig och evig och att evighet innebär att vi funnits 
till även föire vår födelse till detta jordeliv, lik¬ 
som vi skola fortleva efter vaid vi här kalla dö¬ 
den, så vore det icke möjlligt att tro på en rättvis 
försyn. 
1 Termerna »filosofisk och »teosofisk» användas kär i 1700- 
talets betydelse. 
