155 
senide, mm är varken skapat eller födt, ett väsende, 
utan vilket intet är, som gjort är; ett väsende, 
som har grundat och byggt allt detta; som alle¬ 
städes skimrar för våra ögon utan att kunna synas 
och allenast kan ses av tanken, ty ett så stort 
majestät residerar på en så helig tron, där ingen 
kan få tillträde utom endast själen.» 
Som vii sett av Nemesisanteckningarna, sam¬ 
manbinder han också, som Friesupplagan uttryc¬ 
ker det, siin uppfattning av Nemesis med spådo¬ 
mar, varsel, aningar, andesyner o. d. »Hans upp¬ 
fattning synes ha varit följande: liksom knoppen 
åtföljes av sin skugga, fast ej alltid synlig, åtföl¬ 
jes själen av en hamn. Är själen from och ren, 
är nämnda hamn hennes skyddsängel, som av¬ 
vänder olyckor; är själen fläckad av brott, för 
den henne sitt olycksöde till mötes. Genom anin¬ 
gar, drömmar o. s. v. sätter den sig i rappor t 
— Linnés eget uttryck — med människan; varsel, 
självskådning är o dess fullkomligaste nppenba- 
relsesätt. Ehuru Linné vida mindre än hans sam¬ 
tida trodde på händelser, som efter naturens la¬ 
gar icke kunde förklaras, ocli stundom själv be¬ 
tvivlar berättelsernas tillförlitlighet», gör han en 
del anteckningar om dylika saker. (Sid. 100 o. f.) 
»Förvisso förtjäna de någon uppmärksamhet så¬ 
som visande, huru under förra seklet den intel¬ 
lektuella atmosfären var, så att säga, fylld av 
dylika töckenbilder, på samma gång som de låta 
oss få kännedom om hur dylika ämnen uppfatta¬ 
des av en man, som-stod på höjden av sin 
tids bildning.» 
Att själen har en hamn, är också gammal nor¬ 
disk folktro. Varje människa, har en skyddsande, 
som kallas hennes fylgia. Fylgian har sina lik¬ 
heter med Sokrates-Platons daimonion och det 
kristna samvetet. Fn fylgia lemnar icke den, 
