157 
ooli genom ränker framdraga de sina genom an¬ 
dras fall ooli på andras bekostnad. Lärorikt är 
att se, hur dessa partichefer ofta störtades genom 
någon av sina egna gunstlingar. Linnés anteck¬ 
ningar innehålla i detta hänseende många bidrag 
till tidens historia — —» På ett ställe säger 
Linné: »Nog hade N. N. olikviderade räkningar 
hos Gud, men inte hade jag velat varit hans ris, 
sedan han upphulpit mig.» 
När någon frågade Linné om han tillhörde hat¬ 
tarna eller mössorna, kunde han svara: jag är 
föidd barhuvad. Det framgår av anteckningarna 
i hans Nemesis, att han sympatiserade även med 
revolutionären-martyren Brahe. 
Bland de bidrag, Linné samlat till sin samtids 
inre historia finnas, framhåller Friesupplagan, 
även de sorgligaste bevis på hur partisinne den 
tiden her sk a de bland Upsaila professorer. (Se 
sid. 71 om LTllén, Molander, etc.) 
Linné synes — skriva kommentatorerna i Fries¬ 
upplagan — ha hyst den övertygelsen att »Aka- 
demiörtagårdsmästaren Brobergs otrohet mot ve¬ 
tenskapen ej skulle undgå att slutligen drabbas 
av straff. Någon annan förklaring torde näm¬ 
ligen ej kunna sökas till det förhållandet, att på 
ett par ställen finnas i Nemesis d i v i n a an¬ 
teckningar härom. Såsom bevis på hur djupt 
Linné kännt sig kränkt av Brobergs beteende» 
meddelas ett stycke om Broberg, »skrivet med 
åldringens tämligen orediga stil.» (Se sid. 81!) 
På lättsinnighetens och okyskhetens sjelvbe- 
straffniing anföras en mängd varnande exempel, 
vilka giva en mörk bikl av det sedliga tillstån¬ 
det, även inom de förnäma och bildade klasserna, 
under 1700-talet. — Då anteckningarna voro när¬ 
mast ämnade åt hans son, betonas också i Fries¬ 
upplagan, att Linné just därför gärna samlade 
