deler, som han kaldte molekyler („inolécules intégrantesh) og han op- 
stilte videre den antagelse, at disse molekyler for de luftformige 
grnndstof f e r s vedkommende bestaar av flere ensartede atomer 
(„molécules élémentairesff), mens luftformige f o r b i n d e 1 s e r s mole¬ 
kyler besta,ar av u ensartede atomer. 
Saalænge stoffernes molekyler ikke forandres, vil heller ikke stof¬ 
fer nes egenskaper undergaa no gen væsentlig forandring — de vil kun 
undergaa, hvad vi kalder fysiske forandringer; men naar molekylernes.' 
sammensætning forandres, da sker der væsentlige — saakaldte kemiske 
forandringer eller kemiske omsætninger med stofferne. 
Hvis nu denne Avogadros hypotese er rigtig — at likestore' 
rumfang av forskjellige luftarter ved isamme tryk og temperatur inde-i 
holder likemange molekyler —, saa behøvede man alene at sammenligne 
forholdet mellem vegterne av likestore rumfang — de saakaldte gas-, 
tætheter -— for at faa vite forholdet .mellem stoffernes molekylvegter; 
og dermed var man kommet et langt stykke paa. vei i studiet av mate¬ 
riens sammensætning. Fra at være et rent teoretisk begrep var mole¬ 
kylet nu ga,at over til noget som kunde være gjenstand for naturviden-’ 
skabelige undersøkelser. 
Denne Avogadros, sats blev vistnok saagodtsom upaaagtet i over 
en menneskealder, men efterhaanden blev man dog klar over dens; 
stor© betydning; ©fter mang© og lang© stridigheter kunde det fast- 
slaaes, at hypotesen bestod alle prøver, hvorefter den blev anset for 
en av den videnskabelige kemis grundpiller. 
Men stofferne, især de luftformige,, viser 1 ogsaa mange andre egen¬ 
skaper, som i væsentlig grad støtter den antagelsie, at de er opbygget 
av molekyler. 
Mens egenskaperne hos, stofferne i den faste eller flytende, form 
altid er avhængig av det stof, hvorav det bestaar, saa at man ikke 
fra ét stofs forhold uten videre kan slutte sig til, hvorledes et andet 
vil forholde sig under lignende betingelser, saa viser de luftformige 
stoffer en række overens,stemmelser, som er fuldstændig uavhængig 
av det stof, hvorav luft arten bestaar. 
Opvarmer man saaledes et fast- eller flytende stof, f. eks. jern eller 
vand, saa ser vi, at rumfanget forandres, men forandringen er for¬ 
skjellig for hvert enkelt stof. 
Opvarmer man derimot et hvilket,somhelst luftformig legeme, vil 
hver rumfangsenhet i alle tilfælde utvide sig like meget —- nemlig ] / 27a 
