29 
citet. Den positive elektrode tiltrækker de negativ ladede klor joner,, 
som avgir sin elektricitet og deretter vil utskilles som uelektriske. 
klormolekyler. 
Paa samme maate vil den negative elektrode tiltrække de positiv 
ladede natriumjoner, som etter 1 at deres elektricitet er neutralisert vil 
utskilles som uelektriske! natriummolekyler. 
At bare den ting at opløse et stof i vand virkelig kan medføre- 
væsentlige forandringer i det egenskaber er vel kjendt. Klorvandstof 
er saaledes et luftformig legeme, som i tør tilstand ved tilstrækkelig 
tryk kan fortsettes til en væske, som imidlertid hverken leder elek.tr ici- 
teten eller har nogen likhet med den slags stoffer, som kalde® syrer, 
forandrer f. eks. ikke! det biaa lakmuspapirs farve. Rent vand er 
ogsaa en næsten absolut ikkeleder; men en opløsning av klorvandstof 
i vand er en meget god leder og en av de sterkeste syrer man kjen¬ 
der — farver' saaledes blaat lakmus papir sterkt rødt. 
At jern meget let opløses i vandholdig svovelsyre under utvikling- 
av vandstof er vel kjendt; men det merkelige er, at den sterkeste 
vandfri svovelsyre har saa liten indvirkning paa rent jern, at den kan 
fors endes i jernkar. 
Naar et salt som almindelig koksalt -— klornatrium — opløses i 
vand, saa vil det altsaa spaltes — „dissoeieres“ — i klorjoner og na¬ 
triumjoner, som har faat sine navne fordi vi vet, at klornatrium er en 
kernisk forbindelse av klor- og natrium. Er nu disse joner det samme 
som atomer? Det kan naturligvis ikke være tilfældet; vi vet jo, at 
om natrium kommer i berøring med vand, saa vil der utvikles vand¬ 
stof og dannes natronlut, og klor er en luftart, som opløses i vand til 
en grøn opløsning, klorvand. 
En opløsning av koksalt i vand er derimot ganske krystalklar og- 
f arveløs og har ikke nogen likhet med lut. 
Videre vet vi, at natrium og klor har en meget sterk tilbøielighet 
til at forbinde sig med hverandre, saa det vilde være ganske' utænke- 
lig, at to saadanne stoffer skulde' kunne eksistere ved siden av hver¬ 
andre, uten at de reagerer med hverandre. 
Der maa naturligvis være en forskjel mellem de almindelige 
grundstoffer og joner, og forskjellen er da den, at de sidste er forsynt 
med en elektrisk ladning. Grunden til at en koksaltopløsning allikevel 
ikke virker utad, som om den skulde være elektrisk, er da den, at op- 
løsningen indeholder like mange positive som negative elektriske en¬ 
heter og derfor virker utad som et elektrisk neutralt legeme. 
