54 
j ernhy dr oxydgel (brunjernsten), aluminiumhydroxydgel (bauxit) og- 
forskjellige fosfatgele; nogle er enkle gele f. eks. opal, andre er 1 gel- 
blandinger, f. eks. bauxit, der ogsaa. kan indeholde jernoxy dhydratgel, 
og atter andre er ad s o rp ti o ns f o r bin d el ser, f. eks. de fo-sforsyre og svovl- 
syrerike brunj er n st en sertser. 
4) Die i naturen optrædende kolloider forefind.es opløist i vand som 
hydrøsol eller som uløselig hydrogel, da våndet jo er allesteds tilstede 
og kan opløse de reversible gele. 
5) Gelerne er — 1 ved siden av nogle let opløselige krystalloider¬ 
som kulsur kalk, gibs o. s. v. — de typiske produkter af al normal for¬ 
vitring ; de er altsaa unge mineraler. De findes derfor kun i nær¬ 
heden af jordoverfladen, paa grænsen mellem lithosfæren og atmosfæ¬ 
ren, hvor atmosfærilierne (vand, kulsyre og sur sto f) virker. I de dy- 
bere lag findes kun mineraler, men naar disse f. eks. feldspat kommer 
op i dagen, udsiættes den for vekslende paavirkninger, varme og, 
kulde, frost og regn; det kan den i længden ikke modstaa og omdan¬ 
nes da til kolloid. Forvitringen er altsaa en g e 1 dan-: 
neise, og a g e r j o r den e r g e 1 e r n e ,s r i g e. Her op træ der 
forresten ogsaa organiske gele, formuldningsprodukter af planter og 
dyr. Det er jordens indhold af gele', der giver den dens absorbtions- 
evne for krystallinske opløsninger, hvorved den kan fastholde de salte, 
der tjener planterne til næring; var ikke gelerne tilstede vilde næ¬ 
ringsstoffene blive bortført med våndet. Ogsaa ved ert s fo r eko m ste r 
fin der man geldannelser i mineralgangjenes forvitringshud, her synes, 
ikke bare vand, kulsyre og surstof at ha været i virksomhed, men og¬ 
saa sterke elektrolyter, fremfor alt svovlsyre. 
6) Da det er atomfærilierne, der har frembragt geldannelsen i den 
øverste jordskorpe, saa maa denne geldannelse baade kvantitativt og 
kvalitativt blive afhængig af klimaet, og altsaa blive forskjellig 
inden de forskjellige klimatiske strøg. Paa et bestemt sted er jo den 
midlere aarstemperatur, vinde, luftfugtighed o. s. v. tilnærmelsesvis, 
konstant og geldannelsen blir en matematisk funktion af disse størrel¬ 
ser. Under høie breddegrader opstaar der andre gele end i de æqua- 
toriale egne, i kystlandskaber, andre end i indlandslandskaber o. s. v. 
I den temperere de zone bestaar forvitringsproduktet mest af ler, som 
i det væsentlige er en ler j or dkiselsyregel; i troperne opstaar 1 at er it, 
som er en lerjordgel. Ved ertsforekomster møder man i Andesbjer- 
gene en mægtig forvitringszone, i polar egnene mangler gjerne en saa- 
dan (die eisernen Hiite). 
