70 
•| 
Om jordens ældste kjendte organismer. 
Av Olaf Holtedahl. 
Av all© de billeder, som den historiske geologi opruller for os, 
er vel intet interessanterei end det, hvor den viser os de ældste organis¬ 
mer, som endnu er kjendt i jordens historie. Og omend desværr© net- 
op dette billede paa grand av sin høie alder samtidig hører til de 
uklarestei, frister det dog til et nøiere studium. 
Det har i sin tid været anført mot utviklingslæren, at de første , 
dyr og planter vi kj ender allerede var høitstaaend© former, som slet 
ikke passet til de enkle begyndelsesorganismer, som læren fordret. 
Og om man saa hertil selvfølgelig svarer at de: ældste former utvilsomt 
manglet faste dele, som gjorde en ophevaring mulig, tilfredsstiller 
dette dog ikke helt. TI at dyr av en ,saa differentiert bygning som 
f. eks. de ældste underkambriske trilobiter har hat forfædre, som/ og¬ 
saa har hat opbevaringsdygtige skal, kan man vel uten videre forut- 
sætte. Den naturlige forklaring maa derfor ogsaa søkes i andre for¬ 
hold, i de dynamisk-geologiske, i d© ældre bergarters sterke omvand¬ 
ling ved varme og tryk. 
Den ældste inddeling av den historisk-geo logiske lagrækk© blev 
opstillet av Adam Gottlob Werner, geologiens far, i den sidste: del av 
det 18de aarhundrede. Han har som det ældste et „Urgebirg©“, 
grundfjeld, som ved sin© gneise og krystallinske skifre og sin fossil- 
tomhet skiller sig fra de yngre „Uebergangsgebirge a , „E16tzg©birge“ 
og ,,Aufgeschwemmtes Gebirge“ . Og skjønt de tre sidste avdelinger 
temmelig snart maatte vige pladsen for mer almengyldige og detal¬ 
jerte inddelinger, er grundfjeldet med sin mangel paa. fossiler 1 i det 
væsentlige blit staaende urørt som geologisk begrep. . Dog er ogsaa 
her i den senere tid bragt megen forstyrrelse ind. En øvre del av det 
gamle grundfjeld — med eller uten fossiler — er nu i d© flest© land 
utskilt for sig. Allerede 1889 indførtes saaledes i de forenede stater 
navnet Algonk som en betegnelse for en formation mellem grundfjeld 
og kambrium. Og siden den tid har hithørende dannelser under for¬ 
skjellige navne: eozoiske, proterozoiske, prekambriske o. a. i saagodt- 
som alle omraader faat en større og større plads i den geologiske lag¬ 
rækk©. Man kan vel alt nu si, at de ikke alene svarer til en formation, 
men vel heller til en formationsgrappe og en tidsalder, en archæozoisk 
eller algonkisk, i motsætning til den ældre archæiske og den yngre 
