80 
tur 1 og i folkeslag mellem -vestlandsk stenalder og „arktisk a , men di¬ 
rekte sl aar dean sammen til ét, under det fælles navn arktisk. 
Ogsaa paa et andet væsentlig punkt for en forstaaelse av bosset- | 
ningens historie har dr. Brøgger under sine studier arbeidet sig frem 
til enighet med min opfatning. Mens han endnu i begyndelsen av 
nævnte avhandling vil ha heie denne „ s tena-1 derku lt u r “ fra J æ der en til 
det nordligste Norge.i tid in de sluttet indenfor et enkelt tusenaar i 
sten alderen, gir han i slutningen av den væsentlig samme begrun deise 
som jeg for, at vi maa, anta at „arktisk stenalder a her nord maa ha 
varet helt ned i vikingetid (800'—1050) —• altsaia varet mindst et par 
tusen aar, til historisk tids begyndeise. 
Det skulde saaledes synes som, om det ha ap jeg uttalte» for en 
5—0 aar siden allerede var gaat i opfyldelse: „naar dette s ammen- 
hæng — fra kj økkenmøddingerne i Danmark , over Nøstvet til Jæ- 
deren og Bø ml, frem til Fosen-folket og til Tromsø stifts typiske „ ark¬ 
tiske stenalder “ — her først er blit paa vist, ved der mange sammen¬ 
bindende led, i teknik og i typer, og i samlede fund av karakteristiske 
former •— saa tror jeg det ikke mere kan underkjendes.“ Vi skulde 
være naadd frem til enig forstaaelse' av denne væsentlige utviklings¬ 
linje. Uheldigvis viser det sig imidlertid, at der samtidig er kommet 
op en forskjel i opfatningen paa et helt uventet sted. Før denne kan 
nærmere belyses, maa vi imidlertid se paa en anden indsats i vori folks 
genesis. 
II. 
Vi kan se hvordan den ældre veidefolkskultur i Danmarks „ældre 
steinalder^ svin der bort i de arkæologiske fund med de sidste „ yngre 
kjøkkenmøddinger a . Den „y n g r e s t e n a 1 d e r a , den etnologisk 
radikalt forskjellige jordbrukskultur kommer med helt nyei, i den ældre 
stenalder aldeles uforberedte arkæologiske typer paa alle mulige om- 
raader. Dette kan ikke med nogensomhelst rimelighet forklares an- 
derledes end ved en in dvandring av et nyt folkeslag. 
■ip 
Der findes en tid med blandede fund, med ældre og yngre former sam¬ 
men, uten virkelige utviklingsoverganger mellem dem, og det er ty¬ 
delig at de to folkeslag har blandet sig mellem hin an den, levet en tid 
ved siden av hverandre. Men omtrent paa det geologiske tidspunkt, 
da hævningen efter litorina-sænkningen er naadd omtrent halvveis mot 
nutidens nivaa, er fund i Danmark fra bopladse med ublandet ældre 
sten al derskultur forsvundet. Vi fin der en rikt utviklet „skandina- 
