83 
ofte av,slitt til ukjendelighet i nutddsf ormen : Vøien — Vui, Graven 
— t Grini, Sande', Dæ>li, Dalva osv. Allikevel kan man- etter ældre 
skriftformer og ensartet overgang til dialektut,talen nu find© dem igjen 
som regel. Ved at, gjpmemgaa de topografiske forhold ved om¬ 
kring 900 av disse gaardsnavne en for ©n, blev jeg opmerksom paa 
enkelte ting som. .stillet åenes betydning i særlig .skarpt lys. Det var 
indlysende, at de utpekte netop d© samme bygder som oldfundene 
og.saa viste som de først byggede av jordbruksfolket, det var 
videre indlysende 1 , at de indenfor disse bygder igjen netop fan dies paa 
d© i vont. land av naturen selv sa,a, skarpt utpekte bedstø „landnaam,s- 
steder a , endelig at de i netop de frugtbareste og bedst beliggende 
bygder, som, Aker, Hødemarken, Indherred, Voss osv., helt f y 1 d t e 
tykke bygden. — Det kan derfor med fuldstændig sikkerhet 'sluttes., 
at' dette ikke bare' er de æidstei blandt dis.se 1 grupper, men at de, 
skriver sig fra selv©' det a 11 e r f ø r s t e landnaam av 
jordbruksfolket h e r i land e t 1 ). Det germanske navnled 
viser os meid det samme, at det var 1 vore g e r mansk ©■ ætfædr© som 
kom med den nye jordbrukskultur. 
De kom, søndenfra, og vi har søt at de man ha bodd i Danmark 
og Sydsverige en 1 senger© tid, de store stengraves tid, mens endnu 
veidefolket med selvstændig Nøstvetkultur raadede i Norge. Hertil 
svarer ogsaa, at de ældste bostedsnavn der .syd —■ som J o h. S t e e n- 
strup paaviste ved landsbyernes nuværende gjennemsnitsstørrelse 
—• hadde et sammensætningsled -lev, -1 ø f, som. i utbredelse fal¬ 
der godt sammen med dyssern© og 1 jettestuerne, men slutter før 1 helle- 
kisternø og de gravformer, som ellers 1 n-aar over mot bronsealderen. 
Hverken -lev eller en noget senere gruppe -1 ø.s e naar ind over 
Norges grænse, uten kan,skei i et par tvilsomme tilfæld© —netop 
som de store stenaldersgrave. Det er derfor i bronsealderen 
det store landnaam med vin -gaardene sker i Norge-* Og som bronse- 
aldersfundene ender ogsaa vin-naven© med bare et par vidt spredte 
forposter i Nordland. En noget sterkere strøm ga,ar fra det tæt 
besatte indre Trøn del agen over Jemtland frem til Medelpad — 1 hvor 
ogsaa br o n seal d ers grave kj endes — hvad der for mig allerede er .■ til- 
strækkelig til at vise, at dr. Brøggers mening om germansk bossetning 
her først, i jernalder ikke kan være rigtig. 
1 ) Der kan være „topografiske“ navn iblandt dem, som Berg o. s. v. Men 
disse kan ikke danne noget særskilt, væsentlig ældre navnelag. 
