90 
ikke godt kan være tvil om at dette er den germanske indvandrede 
rase som kom med den yngre stenalder til Sydskandinavien. 
Og tanken om at den her mødte en ældre jægerbefolkning av for¬ 
skjellig rase var heller ikke ny eller uvant, — maii tænkte sig blot 
ikke at den — som de nyere antropologiske undersøkelser har godt¬ 
gjort — utgjør et blivende hovedelement i de skandinaviske folk selv 
fremdeles. Sven Nilsson, Worsaae, P. A. Munch o. s. v. var inde paa 
tanken. Hvad der var nyt i min fremstilling var væsentlig paavisnin- 
gen av at langskalletypen fandtes renest og i overveiende overvegt 
netop hvor vi arkæologisk og efter bosætningens betingelser i det hele 
maatte vente at linde den mindst blandet med de ældre kortskaller, 
nemlig i de store jordbruksbygder i Midtsverige, Østnorge, Indherred. 
Og omvendt at netop hvor vi av samme grunde maatte anta at kort- 
skallerne hadde været talrikst eller hadde hævdet sig bedst, hvor 
kjøkkenmøddinger og arktiske fund var rikest — der hadde vi den 
dag idag kortskaller i sterk minoritet eller endog i overvegt. Og en¬ 
delig at disse to elementer, hvis sammensmeltning dannede det norske 
folk, likevel var aandelig som legemlig væsensforskjellige. 
Den store hovedregel for de to antropologiske typers utbredelse 
over landet staar fremdeles fast og dermed skulde dette hovedpunkt i 
vort folks forhistorie ogsaa være bragt paa det rene. Der er dog et par 
iagttagelser som endnu kanske trænger nærmere belysning. Det er 
det fra svensk hold først fremholdte at de meget faa fund av bestem- 
bare menneskerester som er gjort paa veidefolks-bopladserne ikke viser 
sig at være kortskaller, tvertom har man et par sikre fund av lang- 
skaller paa Gotland, og ogsaa danske kjøkkenmøddingfund synes at 
trække i samme retning. Indvendingen har stor vegt — aen er og¬ 
saa fremført paany av dr. Brøgger. Imidlertid kan den neppe til- 
lægges avgjørende betydning. Det viser sig nemlig at de fleste fund 
av menneskeben i denne kuiturkreds viser benene behandlet som dyre- 
benene, margbenene knust og blandet med andre maaltidsrester. Det 
synes efter baade svenske og norske fund ikke til at undgaa den slut¬ 
ning at kannibalisme fandtes, sikkert saa at det var som ofre men¬ 
nesker spistes. Og den maate hvorpaa ogsaa de uspiste menneske¬ 
rester findes midt i bopladsen, over eller under baalstripen, i selve 
hjemmet altsaa, det er uten tvil naturligere at forklare dette ved den 
vidt utbredte skik at begrave ofre end at gaa ut fra at familien 
rolig levede videre like paa egen slegts saavidt dækkede lik i hjemmet 
