117 
kjendt, det er, at en meget væsentlig del av denne, etektrokemiske 
industri er basert paa, den elektrolytiske di ssociations teori „ 
Den første anvendelse av elektriciteten i kernien gaar tilbake til 
Priestley og Cavendi 1 sih (1770a.are.ne'), hvilken sidstø paa.viste, 
at naar elektriske funker siog gjennem luft, s.aa dannedes der smaa 
mængder salpetersyre —- den første spædø begyndelse til dei av B i r- 
k el and & Ey.de og andre utarbeidede storiii dustrielle metoder til 
fremstilling av salpetersyre av luften. 
I 1780aarene hadde man videre gjort den iagttagelse, at der ved 
indvirkning av kraftige funker paa vand dannedes vandstof og surstof, 
et forhold som det lykkedes Nicholson og C a r 1 i s 1 e i 1800 at 
undersøke nøiere ved hjælp a.v den av Volta opfundne „søile“. 
Ogsaa vandstof og surstof og ozon er i vore dage gjenstand for 
industriel fremstilling paa etektrokemisk vei. 
I 1807 lykkedes det Da vy at fremstille metallerne natrium og 
kalium paa elektrolytisk vei og det følgende aar ogsaa. de. saakaldte 
jordalkalimotaller (barium, strontium og kalsium). Den teori, som 
D a v y angav til forklaring av de elektrolytiske processer blev imid¬ 
lertid uten betydning, idet den av B e r z e 1 i u s opstillede saakaldte 
dualistiske t e o r i blev almindelig an tat. 
Ifølge denne bøstaar enhver kemisk forbindelse (uanset antallet 
av grundstoffer) av to dele, den ene positiv, den anden negativ elek¬ 
trisk ; saaledes bestaar f. eks 1 , et salt som svovelsurt. natrium 1 av syren 
svovelsyre og basen natron (eller rettere deres anhydrider Na 2 0 og S0 3 ), 
hvorav den feilagtige benævnelse „svovelsurt natrOn a . Denne 1 saa¬ 
kaldte „binære a teori holdt sig, fordi den gav anledning til en enkel 
•og grei klassificering av 1 kemiske eller elektriske, foreteelser længe efter, 
:at den var motbevist av' D a n i e 11, som paaviste, at den elektriske, 
strøm spalter et salt. som svovelsurt natrium i natrium og i en rest 
.(„ syre res t a ) S0 4 som imidlertid begge, omsætter sig kemisk med det 
tilstedeværende vand, saa det er andre sekundært dannede stoffer, som 
til slut fremkommer 1 ved de to poler. 
Det næste store, fremskridt skyldes Faraday (18.30 l -aarene.); 
den efter ham opkaldte lov utsiger, at de stofriiængder, som. én og 
samme e.lektricitetsmængde avspalter av forskjellige elektrolyter altid 
ter proportionale med stoffernes keimiske ækvivalenter. Naar vi nu 
erindrer at ifølge den elektrolytiske dissociationsteori er alle elektro¬ 
lyter allerede av våndet spaltet i joner, saa. vil F a : ra d a y s lov m. a. o. 
