ua 
si, at en hvilkensomhelst jon for liver valens er ladet med og kan 
overføre den samme mængde positiv eller negativ elektricitet. 
Det var ogsaa F a ra d a y som indførte b e te gn eis erne: elektro- 
lyter, elektrolyse, joner, anode og katode. 
Det ligger utenfor denne artikels ramme at gaa nærmere ind paa 
den teoretiske elektrokemis utvikling ved H i 11 o r f, C 1 a u s i u a,; 
Heim holt z, A r r h e n i u s, O s tw a, 1 d og N e r n s t for bare at 
nævne de mest fremtydendie; og med hensyn, til den tekniske elektro- 
kemi’s stilling for tiden skal jeg kun antyde følgende:. 
■Boriset fra de industrier, hvor den elektriske strøm kun anvendes 
til at' frembringe en høi temperatur — saaledes som veid fremstillingen 
av aluminium, fosfor, kalsiumkarbid, salpetersyre (av luften) eller 
staal, og 1 tages kun hensyn til de egentlige elektrolytiske' metoder, hvor 
den elektrolytiske dissiociationsteori har anvendelse', fandt elektrolysen 
den første tekniske anvendelse' ved J a c o b i s og Spene e r a op- 
dagelse av galvanoplastiken i 1839; men først fuldkommengjørelsen av 
de magnet-elektriske maskiner—dynamomaskinen — i 1870 : —dO-aurene, 
muliggjorde den store anvendelse som elektriciteten har faat i me¬ 
tallurgien og den kemiske storindustri siden 1890’-aarene. 
I løpet av de sidste 15 aar har saaledes for at nævne de vigtigste: 
fremstillingen av klor, klorkalk, klorsure salte og underklorsyrlige salte 
(blekevæsker), saavelsom alkalihydroksyder (især kaliumhydroksyd)i 
ved elektrolyse av alkaliklorider trængt sig frem i første række og 
lægger allerede nu beslag paa hundredetusener av hestekræfter i 
Amerika og i Europa. 
Og de forhaapninger som man nærer om elektrpkemiens betyd¬ 
ning i fremtiden ikke alene paa den uorganiske, men ogsaa den orga¬ 
niske teknologis omraade (f. eks. i f arv-ef ab rik ati o n en) er meget store. 
Og herfor kan vi takke en skarpsindig teori saavelsom et impo¬ 
nerende arbeide av mange dygtige teknikere. 
De nyeste forskninger over fordøielsen. 
Av dr. ludwig Reinhardt. 
Tidligere ansaa man fordøielsen for en meget simpel proces,. der 
gik for sig paa følgende maate: Først blev maten mekanisk sønder- 
delt i munden og blandet med spyt for desto lettere at kunne svælges» 
