122 
kjer tierne ©r ho& diss© dyr aldeles gaat tilbake. Altætere derimot, 
f. eks. mennesket og svinet og især de planteætemde dyr har derimot* 
foruten det slimede spyt, som skal gjøre matbiten glat, og som hoved- 
sagelig kommer fra de smaa spytkjertler under tungen, ogsaa et andet 
slags spyt, der kommer fra d© store ørespytkj ertler paa begge sider 
av underkjæven samt fra underkjævespytkjer tierne. Dette spyt er 
temmelig tyndt og indeholder et diastatisk ferment, p ty a lin, der 
har den egenskap at kunne: forvandle den uopløselige stivelse til let- 
opløselig druesukker. 
Tygningen, som jo er absolut nødvendig, specielt for en svak 
fordøielse, har her ikke bare til formaal at gjøre maten slibrig, men 
ved matens sønder maling mellem tænderne tilblandes der rikelig 
spyt. Dette virker da opløsende, idet stivelsen omdannes til sukker 
ved fermentets virkning. Ptyalinet virker imidlertid kun i en alka¬ 
lisk 'reagerende væske. Mavesaften er imidlertid sur og indeholder 
hos mennesket 0.2 pct. saltsyre, hos et rovdyr som hunden 0.5 pct. 
Man skulde da tro, at ptyalinet® virkning maatte ophøre, naar maten 
kommer ned i maven, hvor den sur© mavesaft neutraliserer det alka¬ 
lisk reagerende spyt. 
Dette forholder sig imidlertid ikke saa. Spyttets virkning fort-- 
sættes endnu en lang stund neide i maven og .endnu en hel del stivelse 
gaar over i sukker. Dette ©r et meget vigtig resultat av de nyeste 
forskninger. Den først nedsvælgede mat blir vistnok gjennemtrængt. 
av sur mavesaft., hvorved spyttets ptya.lin sættes ut av virkning. 
Denne mat blir i lang tid liggende op til mavens ydre væg. De 
senere nydte portioner ophoper sig imidlertid mere i midten, hvor den. 
sur© mavesaft i begyndelsen ikke kommer til. Her vedblir maveind- 
holdet i lang tid at. reagere 1 alkalisk, og her kan ptyalinet i ro og mak 
endnu en lang tid vedbli at forvandle stivelse til opløseligt sukker. 
Den stivelse som tilsilut blir tilovers fra spyttets indvirkning for¬ 
vandles senere i tolvfingertarmen fuldstændig til sukker under ind¬ 
virkning av bukspyttet fra pankreas og av avsondringen fra. tyndtar- 
rnens saakaldte Lieberkiihnske kjertler. 
Fysiiologerne har liketil det sidste uttalt den mening, at nærings¬ 
stoffene i maven blir raskt og fuldstændig blandet sammen. At dette- 
er en falsk anskuelse har ene og alene dyreforsøk lært os. Paa en 
meget anskuelig maatei kan man tvertimot vise, at der i maven finder 
en lagdeling av fødemidlerne sted. Bedst kan dette vises ved heste,; 
