Om jordbundens sopper og deres betydning. 
Ved Oscar Hagem. 
■ \ 
II. 
Den overveiende del av dei døde plantedeler dannes av kvælstof- 
frie forbindelser, og til dis.se og deres skjæbne knytter sig derfor den 
største interesse. Det er særlig 3 grupper av disse forbindelser, som 
er av vigtighet: Celluloserne' og h emi c e 11 u 1 oser ne, vedstoffene og 
pektin stoffene. 
Cellulosen danner som bekjendt ho ved mas sen av de grønne 
plantedelers cellevægger. Den er uopløselig i vand og idetheletat 
meget motstandsdygtig mot alslags indvirkning. Yed længere tids 
kokning med syrer lar den sig spalte., og sp altnings produktet er bare 
druesukker. Selv denne motstandsdygtige forbindelse formaar imid¬ 
lertid en række soparter at angripe ved hjælp av enzymer, som kaldes 
cytaser eller cellulaser. 
Som eksempel paa soparter med evne til at angripe cellulose kan 
nævnes en ascomycet, S c Le r o t i n i a L i b e r t i a n a. Denne er en 
veikjendt og frygtet gjest i kjeldere, hvor man opbevarer rotfrugter, 
som gulerøtter, turnips, kaalrabi, rødbeter o. s. v. Dens hyler har 
en utpræget evne til at opløse cellulosen, og ved hjælp herav er denne 
sop istand til meget energisk at angripe- rotfrugter og trærgø ind i 
deres cellevæv,: som den ødelægger. 
En hel del av de almindelige Fun gi imp erf eicti er ogsaa- 
istand til at opløse cellulose. Ovenfor er allerede nævnt den farlige 
Fusarium sola-ni, som bevirker tørra,attenhet hos poteter. Den 
kan lev© og vokse med bare cellulose som kulstofkilde og er som 
nævnt istand til at opløse 80% av det filtrerpapir, som sta,ar til 
dens raadighet. 
For nogen aar siden gav It er son en udmerket anvisning 
paa, hvorledes man skal isolere celluloseangripende' sopper. Som 
r. 1 ;r. cn 1910. 
9 
