135 
processen foregaar da under vand, eller ogsaa kan de henlægges paa 
marken, og regn og dug tilfører da den nødvendige fugtighet. I det 
sidste tilfælde skiller man mellem den saakaldte sommerproces, hvor 
forraadnelsen foregaar om vaaren eller høsten ved en forholdsvis høi 
temperatur og den saakaldte vinterproces, som foregaar om vinteren 
og derfor ofte' ved meget lav temperatur. Alt eftersom disse ytre' for¬ 
hold varierer, vil ogsaa sammensætningen av den mikroorganismeflora, 
som utfører processen variere, og heri ligger vel ogsaa for en stor del 
grunden til, at spørsmaalet om hvilke er de virksomme organismer 
altid har været meget omstridt. 
H aum ann isolerte ved sine undersøkelser flere sop og bakterie- 
arter, som han mente hadde evnen til at o pløse pektinstofler, og som 
han derfor antok i forening besørget hele forraadnelsesprocessen. Av 
so parter fandt han Sele! r o t i n i a L i b e r t i a n a og B o t r y t i s 
einer e a meget virksomme 1 og A s p e r g i 11 u s ni g e r og Clado- 
sporiu m h e r b a r u m mindre kraftig virkende. Av bakterier var 
Bacillus fluorescens' 1 i q u e f a c iens den avgjort kraf¬ 
tigste, mens B acillus c o 1 i c o m m u n u s og B acillus. me- 
sentericus arbeidet meget langsommere. 
De fleste senere undersøkelser har dog staat i strid med denne 
Haumanns antagelse a,v en række sammenvirkende mikroorganismer. 
Der antas nu almindelig, at kun bestemte organismer med en utpræget 
pektinløisende evne kan komme i betragtning, og BehrenS', hvis 
undersøkelser nedenfor omtales, mener, at Haumanns resultater helt 
enkelt beror derpaa, at han ikke har anvendt tilstrækkelig steriliserte 
objekter ved sine praktiske forsøk. Der findes nemlig en pektinløsende 
bakterie med sporer, som er saa motstandsdygtige, at de taaler en 
tørluftsopvarmning i 3 timer til 110° C. Og netop' denne bakterie er 
almindelig utbredt. 
Behrens undersøkte særlig hampens forraadi>elsesproces, slik 
som den foregaar helt under vand. Det lykkedes ham her at isolere 
en anaerob (o : ikke sur sto f taal en de) bakterie av den saakaldte C lo¬ 
st r i d i u m-gruppe. Denne Clostridiu m-art viste sig at virke 
meget sterkt opløsende paa hampen, men meget' mindre paa lin. 
Beijerinck og van D e Iden undersøkte linens forraad- 
nelse, og de isolerte her en anden likeledes anarerob bacillus, som 
kaldtes G-ranulobacter pektino vorum. Den danner store 
sporer i enden av cellen, som derved f a ar utseende av en tromme- 
