149 
tilpasning til deres eiendommelige levemaate. Svaierne fanger nem¬ 
lig udelukkende sit bytte i flugten, og netop ved en sa-adan fangst- 
maate yder av let forstaaelig grund det brede gap dem en fortrinlig 
tjeneste. Det er i virkeligheten et likefrem ypperligt fangeapparat, 
som i forbindelse' med den behændige flugt gjør det mulig for svalerne 
at utnytte et gebet, hvor de saagodtsom er fri for enhver konkurrance 
fra de andre insektætende fugles side. 
Men denne levemaate forutsætter ogsaa et rikt utviklet insektliv, 
•og derfor kan svalerne ikke indfinde sig hos os før sommeren for alvor 
er kommen. Vel kan det hænde, at en enkelt eller nogle faa indi- 
vider indfinder sig ved sine nordlige hækkepladse allerede i det tidlige 
foraar, naar varmen i syden har lokket dem til at forlate sit vinter- 
kvarter tidligere end sedvanlig. Men „en svale gjør ingen sommer“, 
siger ordsproget. Efter at ha prøvet fangsten og fun det stillingen 
uholdbar sætter den atter kursen mot syd for at avvente gunstigere 
forholde, mere varme og rikere insektliv. 
Er imidlertid disse betingelser tilstede, saa lar svalerne ikke 
længe vente paa, sig. En skjøn dag hører vi lades valens muntre 
„Witt! witt!“ utenfor vinduet, og gløtter vi ut, ser vi den behændig 
smutte gjennem laavegluggen for at aflægge en liten visit i sit gamle 
rede og forvisse sig om, at det endnu ligger eller maaske rettere hæn- 
.ger paa sin plads under bjelken i sperreloftet. Nogle daget senere 
finder vi ogsaa taksvalen ivrig jagende rundt huset., og er der vand i 
nærheten eller et elvedrag med sandede, helst lit steilt avfaldende 
bredder, saa kan vi ogsaa faa se den lille strandsvale ile henover 
vandflaten eller følge elvedragets 1 bugtninger frem og tilbake i ustan¬ 
selig jagende flugt, stadig utbredende død og ødelæggelse mellem de 
dansende myggesværme. 
Allerede temmelig snart efter sin ankomst — omkring midten eller 
henimot slutningen av mai — begynder svalerne paa sine reder. 
Ladesvalen, hvis oprindelige naturlige hækkepladse var klippe- 
huler eller hule trær, vælger altid at anbringe sit rede inde i husene, 
.sedvanlig paa. laaven eller i andre uthuse, men undertiden ogsaa i 
forstuer, kjøkken eller svalgange i selve beboelseshusene, naar der 
blot findes en aapning, hvorigjennem den uhindret kan smutte ind 
>og ut. 
Den tyske fugleven Liebe fortæller om denne svaleart, at et par 
«ndog hadde anbragt sit rede under den gyngende skjærm paa en 
