Fra Spitsbergens kyst. (Fot. Hanna Resvoll-Holmsen). 
Om Spitsbergens plantevekst. 
Av Hanna Resvoll-Holmsen, 
Nærmer man sig Spitsbergens kyst i klart veir, siaa man faar et 
indtryk af landets naturlige beskaffenhet, er der ikke meget, som taler 
for, at en forholdsvis rik vegetation skulde holde til her. Man ser 
et isdækket land med oprakende, for det meste snedækte toppe. Hist 
og her sees' en isbræ, der lik en bred, hvid elv glider over den smale, 
isfri kystrand og rnunder i havet. 
Det første indtryk er altsaa ikke lovende. Men man blir be¬ 
hagelig overrasket, hvis 1 man har anledning til at foreta vandringer 
iland. Kystranden ut mot selve havet gir dog et forholdsvis fattigt 
utbytte. Anderledes forholder det sig med fjordenes omgivelser. Her 
vil man, særlig i de sydlige f jorde, forbauses over en planterigdom, 
som man ikke uten særlige forstudier hadde kunnet tænke sig. At 
der ikke findes trær, er noget, vi paa forhaand vet. Men ødet kunde 
jo søke efter en eller anden liten busk. Hvad vi ialmindelighet fbr- 
staar ved en busk, er intetsteds at se. Der er ingen træagtige planter, 
som hæver sig over den øvrige vegetation. Men ser vi nøle efter, 
finder vi dog en liten krypende vidje, hvis btade saavidt stikker op 
av mosen. Det er den lille polarpil, Salix polaris, med et par blacle 
og undertiden en liten rakle paa hvert aarsskud. Paa, ganske en¬ 
kelte', særlig begunstigede steder, findes der lit krypende dvergbirk 
og krækling, som en og anden gang sparsomt kan blomstre, samt 
den lille pil, Salix reticulata. Den vakre lyng, Andromeda tetra- 
gona, med hvite, klokkelignende blomster, sees ikke sjelden og da 
ofte sammen med den s to rwom streide reinblom, D r yas oct o- 
petala (fig. 1). Foruten den overordentlig sjeldne lille moslig- 
nende Andromeda hypnoides er hermed Spitsbergens træagtige planter 
Naturen 1910 . 
li 
