168 
frigi dus: og flere. Paa en saadan sumpmark er g runden dækket av 
et teppe av grønne, vand drukne moser 1 . Sumpmarken fin der vi ofte 
i hunden av de dale, som danner en fortsættelse av fjordene og deres 
arme, videre i stor utstrækning paa skraaiiinger ved fjeldenes fot, 
samt paa den lave platform, som ofte findes foran fjeldene ved hav- 
kysten. 
Der findes ogsaa andre ,,samfund a av planter, dannet av andre 
arter. 
Hvor der er en siandig strand fin der vi undertiden den sølv- 
bladede østersurt. Meget sjelden findes den sammen med strand- 
arven, Halianthus peploides, som har tykke grønne blade og grønlig- 
hvite blomster. Temmelig alm,in deilig finder vi paa stranden f sette 
bevoksninger av den lave og sjelden blomstrende Glyceria reptans 
og stjerneblomsten, Stellaria humifusa, tæt indvævet i hverandre, samt 
de smaa stargræ®, Car ex glareosa, ursina og den krybende Car ex 
incurva. 
Hvor stranden er leiret, er grunden undertiden helt dækket av en 
liten rødlig 2—3 cm. høi dvergform av Car ex salina. 
Fra disse 2 slags samfund vender vi os til f j eldskraani n- 
gerne, som utmerker sig ved sin overordentlig rike vegetation. Her 
er hovedmassen av Spitsbergens flora samlet, ofte i rent overvældende 
frodighet. Det sidste- er tilfældet med de mægtige fugiefjeide. Disse 
har øverst en brat styrtning, gj ennemfuret av kløfter, som er utgravet 
av smeltevandsbække fra toppen. Forvitringsgruset, som er utgravet 
fra kløfterne, samles nedenfor disse til store, bratte gruskegler. Paa 
avsatser i styrtningen hækker tusenvis av sjøfugl, som gjøder grus- 
keglerne og bidrar til at frembringe et frodigt vegetationsdække, som 
ved sin friske, grønne farve tiltrækker sig opmerksomheten paa kilo¬ 
meters avstand. Paa. disse' gjødede steder finder vi ogsaa, et „,sam- 
fund a , der med hensyn til individ erne s kraftige utvikling overgaar 
alle andre. Men det er til gjengjæld et forholdsivis artsfattig selskap, 
som med vold og inagt forjager de mulige „indflyttere“. Her florerer 
fjeldsyren, Oxyria digyna, harerug, Polygonum vi vip ar um,, skjørbugs- 
urten, Cochlearia officinalis, fjeldarven, Cerastium alpinum, og av 
biergsildrearter snesildren, Siaxifraga nivalis, Saxifraga cernua og den 
lille Saxifraga rivularis. Av ranunkler optræder i overordentlig fro¬ 
dighet Ranuculus sulphureusi og den lille dvergranunkel, Ranunculus 
pygmæus samt undertiden den sjeldne Ranunculus affinis. En stor, 
