170 
Ga ar vi paa vor© vandringer over større strækninger av fjeld- 
marken, blir vor opmerksomhet undertiden fangen ved grandens eien¬ 
dommelige utseende. Vi kan ofte se større og mindre .stene være 
ordnet til brede baand, som omgir rundagtige eller 6-kantede. partier 
med optil 3 meters diameter, dækket av grasblandet ler sl am. Denne 
eiendommelige anordning av forvitringsgruset er ikke sjelden i polar- 
landene, men aarsaken er ikke fyldestgj ørende forklart. Man har kaldt 
en saadan mark for ,,f a 1 s k p o 1 y g o n m a r k“ (fig. 8) til adskillelse 
fra den saakaldte ,,© g t ei polygonmar k“ (fig. 9), en struktur, som 
Fig. 8. Falsk polygomnark. (Fot. Hanna Re.-voll Holmsen). 
findes paa leret jordsmon. Et sprækk ©system opdeler her jorden i 
5- eller 6-kantede polygoner og er fremkommet ved markens; indtør- 
ring. Sprækkerne danner gunstige spir ©steder for sporer og frø, 
og en vegetation vil lidt efter lidt. fylde dem for senere at brede sig 
ut over polygonernes fl a de r. Dette kan ske jevnt og marken kan 
tilslut dækkes, f. eks. paa leret strand eller hvor fugtighetsforholdene 
er saadanne, at der kan opstffa s u m p m a r k (fig. 10). Hvor materialet 
i polygonmarken er lerholdig sand, kan planter som Dryas oetopetala 
og Andromeda tetragona over mindre partier danne, sammenhængende 
bevoksninger, som svarer til heden i andre polarlande. Enkelte 
