208 
blicken! Immer blicken i“ Det nyttet ikke at rende undav, man 
maattø bogstavelig talt se. faren i øinene. 
Kratømei laa omtrent somt paa hesstaaende skisse (fig. 14.). Det 
sydligste var det største. Nr. II og III var ganske srnaa, IV og V 
var næsten sammenhængend© med en lav skillevæg mellem, I var 
kanske 40—50 m. i diameter i toppen. 
Ovenfor V laa 2 krater©, Il Diabolo, som ogsaa var i ro, da vi kom 
op. Men pludselig hørtes nogen voldsomme drøn b&k os. „I1 Dia- 
bolo“ ropte de andre som med en mund, og il,somt tok vi flu gt en for 
ikke at faa disse frygtelige krateres stenregn over os. Vel k ommen 
ned, ,saa vi at det regnet med glødende sten©, hvor \i hadde staat. 
Klokken var nu ] / 2 8 og det begyndte at mørkne. Hadde det 
været eiendommelig før, saa blev det nu som et rent eventyr. Lavaens 
farve skiftede fra kirsebærrød til guldfarve. Det var som en flod av 
smeltet guld, men med en glans som var uendelig meget sterkere end 
gul dets. Fra lavaen steg gyldne dampe langsomt i veiret i den stille 
luft. Stener e som slyngedes tilveirs hadde samme vidunderlige farve 
som lavaen. Veiret var koldt, kanske under 0°, men selv i betydelig 
avstand fra lavaen føltes luften behagelig varm. 
Vi lagde o,s ved lOtiden, allesammen fuldt paaklædt. Lysningen 
fra lavaen oplyste fuldstændig vørt lille rum og drønnene fra, d© arbei¬ 
dende krater© var uhyggelig at høre. Situationen var slet ikke be¬ 
hagelig. Ved en tilvekst i lavamængden kunde hytten bli omflytt paa 
faa minutter. Der var intet i veien for at der naarsomhelst kunde 
komme en stenskur over os, og vi hadde jo ingen garanti for at jorden 
ikke kunde revne under os. Jordskjælv var hyppige. Ifølge Oddone 
var der gjennemsnitlig et hveranden time. At de kunde være sterke, 
bar de revnede vægge vidnesbyrd om. Under slike omstændigheter 
er det vanskelig at sove for en, der for første gang sta ar overfor den 
slags naturkræfter. Kl. 1 / s 3 stod jeg op. Utbruddet var da vistnok 
