2 $$ 
Spørsmaalet er nu, om denne arbeidsdeling er resultatet av en 
høiere psykisk utvikling eller om den blot er beroende paa rent instink¬ 
tiv© tillempninger elter de rent ydrø livsbetingelser. 
Jeg" ønsker her at oply.se, at jeg i det foregaaende har holdt, en 
Andrena-arterne nærstaaende form.type — slegten Halictus -—■ helt 
utenfor den her givne fremstilling, og dette har sin grund i, at vi 
inden denne slegt netop kan findé forhold som. er 1 saapas. avvikende fra 
de typiske hos jordbierne.', at de fortjener en særlig behandling i nær¬ 
værende avsnit. 
For vistnok de fleste — muligens alle Halictus-arter gjælder det, 
at yngelen som regel kommer til fuld utvikling allerede samme som¬ 
mer eller høst, og at hunnerne etter at være befrugtet begiver sig til 
sit vinterkvarter — for det meste et selvgravet rør av form som rede- 
røret, men ofte anbragt under en sten. Hanner skal ogsaa. undertiden 
kunne findes overvintrende paa saadanne steder. 
For nogle Halictus-arter har man kunnet konstatere to genera- 
tioner, hos enkelte endog tre. Det er da naturligvis kun sid ste genera- 
tion som gaar i vinterkvarter. 
For Bergens omegn har jeg ikke hittil kunnet, konstatere hanner 
i det tidlige foraar ; disse optræder her neppe før ut i juli, hyppigst 
og i størst mængde i august til langt ind i september. 
Friske hunner av Halictus er derimot hen ad efteraaret forholds¬ 
vis sjeldne, akkurat som tilfældet er hos humlebierne, hos hvilke de 
unge hunner kun flyver om efteraaret i meget ringe an tal, og vistnok 
kun forsaavidt de ikke er blit befrugtet i rederne. 
Halictusi-arierne op viser desuten den avvikelse fra de. normalt hos 
jordbierne optrædende forhold, at flere — undertiden mange — hun¬ 
ner under visse omstændigheter benytter fælles fiyverør, som de for¬ 
svarer mot indtrængende .fiender og altsaa paa en maate viser 1 tendens 
til koloni dannelse. 
Paa. gunstige steder og under gunstige næringsforhold© kan vi 
forøvrig ogsaa finde antydning til en anden form for kolonidannel.se, 
idet et meget stort antal jordbier under saadanne omstændigheter ofte 
bygger sdne rør saa tæt sammen, at den hele bakke eller leirvæg er 
ganske gjennemhullet, som om den var truffet av haglskud. 
Ogsaa i disse kolonier, hvor dog hver hun som oftest har sit eget 
rør, har man iagttat, at bierne, naar de forstyrres, værger sig ved 
masseanfald og altsaa i dette punkt viser en fællesoptræden som vi 
