232 
Allerede i 1749 beret tea- en skotlænder Wilson om sine forsøk 
paa. at erholde temperaturangivelser fra høiden ved at la en drage 
hæve et termometer. Selv om han brukte træge termometre, der for¬ 
andrer sin stand meget langsomt, kunde det dog ikke undgaaes, at 
hans termometer under indhalingen blev influert av de lavere liggende 
luftlags temperatur og at den angivelse, det gav, derfor var mere eller 
mindre misvisende. Hans eksperimenter blev forglemt, som rimelig 
kunde være; ti det var først, etterat man hadde f a,at simple selvregi- 
strerende instrumenter, at det for alvor kunde bli tale om at benytte 
dragen i aerologiens tjeneste. 
Paa Blue Hill i nærheten av Boston i de Forenede Stater blev de 
første systematiske drageobservationer gjort i august 1894. Her har 
en meteorolog Lawrence Botch i likhet med den tidligere nævnte 
franskmand for egne midler oprettet og drevet et meteorologisk obser¬ 
vatorium. De først anvendte drager var av den almindelig kjendte 
form, der efter sin hjemstavn kaldes raalaydrager. Snart begyndte 
man dog ogsaa at gjøre forsøk med de av" australieren Hargrave kon¬ 
struerte kaissedrager, der specielt med hensyn til støhet i luften viste 
sig Malaydragerne ganske overlegne, hvorfor de senere næsten ude- 
lukkende blir benyttet. Hargrave dragen ser nærmest ut som to kasser 
uten laak og hund, forbundne med hinanden ved hjælp av stokke. 
Se fig. 3. 
En av de første forbedringer man gjorde i drageteknikem var 
anvendelsen av staaltraad, der ogsaa benyttes ved dyphavslodninger, 
istedetfor hampesnor. Mens sidstnævnte hadde en motstandsevne av 
136 kg. med en diameter av 3.6 mm. og em vegt av 11.8 g. pr. m.., 
hadde staaltraaden den samme motstandsevne med én diameter av 
0.81 mm. og en vegt av blot 4.2 g. pr. m. Naar det som her gjælder 
traadlængder paa flere tusen meter, kommer traadens vegt til at spille 
adskillig rolle med hensyn til den høide, der kan naaes. 
For at opnaa bedre resultater med hensyn til høiden, anvender 
