233 
man flere drager, enten i kor + avstand fra hinanden eller helst saa, at 
man fæster nye drager til efter utfiringen av bestemte traadlængder. 
Er det svak vind benyttes gjerne et forspand av Malaydrager til at 
næve Hargravedragen. 
Indgaaende studier av dragetekniken og eksperimenter med de 
forskjelligste størrelser og konstruktioner har været drevet av adskil¬ 
lige videnskapsmænd og især av professor Marvin ved Weather Bureau 
i Washington og professor Koppen i Hamburg. Paa fig. 4 sees et 
par modifikationer av professor Koppen, de saakaldte diamantdrager. 
Er der ikke vind til at hæve dragerne, maa man ta sin tilflugt til 
Fig. 4. 
balloner, det vil si captifballoner, der kan gjøre den samme nytte som 
drager under forutsætning av, at vindstille n strækker sig like: op til 
de høider, som det er meningen at naa. Ialmindelighet er dog den 
vindstille sone av temmelig ringe høide, og ovenfor bl æser der ofte 
en ganske frisk vind. En almindelig ballon captif trykkes da ned av 
vinden, saa at den høide, den naar, ikke overskrider synderlig det 
stille luftlags. Man er derfor skredet til konstruktionen av draget- 
balloner — captifballoner av en saadan form, at vindens virkning mot 
deres underside blir tilsvarende til dens virkning mot drageflaten. 
Konstruktionen av en drageballon frembyr mange slags van¬ 
skeligheter, som en overfladisk betragtning neppe lar ane. Drage- 
ballonen maa saaledes til enhver tid være utspændt; blir den slap, 
mister den sin evne til at virke som drageflate. Men er en lukket 
