245 
Bokanmeldelser. 
Dr Åndr M. Hansens sidsie bok. 
En av de opgaver, som paaligger geologerné, er at studere den 
jord, som landmanden dyrker, idet de som teoretisk grundlag skaffer 
indsigt i hvorledes jordarternø er dannet. Norge er et lovende land 
for denne slags studier; men vor kundskap er desværre endnu mangel- 
fuld. Et sterkt indtryk derav faa-r man ved at- læse dr. Hansens- bok 
„Era Istiderne. Vest-Raet “, som den Geologiske Undersøkelsei net-op 
har utgit. Flere a-v de resultater man trodde at være kommet til 
maa i foreliggende bok gj-ennemgaa en kritisk skjærsild, dø forkastes 
som feilagtige og en hel ny læ-rebygning opstilløs. Hvor rigt-ig denne 
er, kan det være- vanskelig at uttale sig om ; men nærværende anmelder 
er mindet om den gamle-, spøkefulde ytring : „ Videnskapens frem- 
skridt- bestaar i at man retter gamle vildfarelser og se-lv begaar nye“ . 
Efter Kjerulfs og M. Sars^s udmerkede arbeider først i seksti- 
aar-ene, var der saa temmelig stans i granskningen av vor© løse jord¬ 
arter, indtil de-n Geologiske- Undersøkelse i 1901 utgav Brøggers store 
arbeide „ Ni v a-af o r an dr i n ge r n e i Kristianiafeltet“ . F'or Østlandets 
vedkommende var hans- resultat- det, at da isen smeltet bort- og i tiden 
nærmest derefter laa landet lavere end nu og var i sænkning (ved 
Kristiania til vel 120 m.); derpaa- steg det; samtidig forbedredes 
klimatet indtil nutiden; i en nærliggende tid var det- endog noget 
varmere end nu. 
Efter offentliggjørelsen av Brøggers verk er der her paa Østlandet 
fremkommet en hel del nye detaljoplysminger. Navnlig har amanu¬ 
ensis Øyen ydet mange- bidrag, men han har endnu ikk© offentliggjort 
en samlet oversigt. Nu har dr. Hansen gjort nye iagttagelse-r og med 
flid gjennemarbeidet- det hele sto-f og er herved kommet til ganske 
andre slutninger end Brøgge-r. Det vigtigst-e er, at ifølge Han-s-en 
skedde de-r 1 efter den stor© istid (med et fremmedord „megaglacial- 
tidem“) først en forbedring av klimatet, der endogs-aa gik saa vidt, 
at et kuldskjært træ som lind vokste i landet-. Saa kom der en ny 
kuldetid („epiglacialtiden u ); i d-e-n blev landet bedækket av ismasser 
indtil henimot den nuværende kyst-, og først derefter indtraa-dte den 
endelige forbedring av klimatet. Denne svingning i klimatet passer 
godt til at man i Skotland vil ha p-aavist en kuldetid foran nutiden. 
Spørsmaalet om vi har hat e-n „atpaa-istid a efter den store-, hænger 
