252 
saaledøs som det klokt avfattede program og de inteiréissante ekskur- 
sioner gir det bedste ha ab om. 
Omtrent samtidig med geologkongressen avholdes der i Stockholm 
øn international agrogeologisk konference. Ogsaa til denne' konference, 
hvis møter varer fra 17de til 24dei august, ør dør knyttet flere ekskur- 
sioner. Dr. Carl Fred. Koldørup. 
Planter og dyr som fortidsminder. Den engelske arkæolog Mr. 
Allcroft liar i et uylig utkommet verk fremhævet hvilke værdi- 
fuilde oplysninger oldforskerne kan hente fra botaniken. Hvor man i 
England fineler bulmeurt (Hyoscyamus niger), eller endog den bitre 
store svaleurt, har der etter al sandsynlighet engang været en middel- 
aldersk klosterhave, en. glemt herregaard eller en forsvundet landsby. 
En botaniker i Yorkshire fortalte forfatteren, at da han engang fandt 
en plante av jernurten (Verbena officinalis) ved veikanten ved Well, 
antok han straks at der maatte ha været gammel romersk bebyg¬ 
gelse i nærheten; og to aar senere blev der ikke femti alen borte, bragt 
for dagen rester av en romersk villa. Snitløk, som vokser vild ved 
den romerske mur mellem Newcastle og Carlyle, skal ha været indført 
dit av romerne, og likesaa den purpur 1 -blomstrede, Erinus Hispanicus, 
som man ikke vet at ha fundet andensteds i England end paa det 
omraade der utgjorde den romerske garnisonsby Cilurnum. ' 
Et andet naturrike tilhører den store rødbrune romerske snile 
(Helix pomatia), som i England er almindelig paa mang© steder, der 
har vist sig at skjule rester av romersk bebyggelse ; man har tænkt 
sig at den kanske lever igjen efter romernes viVarier. Et eiendom- 
meligt tilfælde er det ogsaa at krebsen, som ellers ikke findes i Eng¬ 
land nordenfor Themsen, end da forekommer i en avsides bæk i York¬ 
shire; uten tvil er den indført hit av munkene i Fountains Abbey. 
Forfatteren nævner endelig den engelske folketro at dverghyl- 
den bare vokser paa steder, som engang har drukket de nordiske 
vikingers bloc!; og den vokser virkelig paa enkelte steder, hvor den 
slags begivenheter historisk har foregaat, men rigtignok ogsaa, man ge¬ 
st,eds, hvor der ikke er nogen grund til at anta at vikinger har 
kjæmpet. H. S. 
Hvor nær kan vi komme maanen? Maanens middelavstand fra 
jorden er omtrent 60 jordradier eller næsten 380,000' km. En kanon¬ 
kule vil med en uavbrut hastighet av 550 m. i sekundet behøve vel 
8 dage for at naa maanen. Hvis en eksplosion indtraf paa maanen, 
saa vilde lyden, hvis den kunde naa til os, trænge ca. 13 dage; saa,- 
længe, vilde det altsaa vare før vi hørte knaldet. 
De kraftigste kikkerter tillater en forstørr else av 2000 1 —2500 
gange. Naar luften er rolig, uten baade varme' og kuldebølger, kan 
forstørrelsen drives til 3000 gange. Dette maksimum kan dog ikke 
naaes i byer, hvor luften er fuld av støv; det er blot ved observa¬ 
torier, der' ligger temmelig høit, at man med.; utbytte kan drive for¬ 
størrelsen saa vidt. Dette vil sige det samme som at komme maanen 
nær paa en distance av 122 km. eller ca. 12 mil. P. B. 
