261 
at de celler, der ved den svake gift®, angrep bringes til at' lage 1 mot¬ 
gift, herved opdrage® til veid et nyt angrep snarere at lage en ster¬ 
kere motgift. 
Likesom ved miltbrand og difteri har man ogsaa mot andre syg¬ 
domme forsøkt at lage' vakciner, og det er lykke® for flere® vedkom¬ 
mende: ; saaledes har man vakcine mot tyfus eller nervefeber og mot 
pest og kolera. Ehgelskmændene har med heid vakcinert soldater, 
der isendteisi til Indien, mot: tyfus, og dø læger, der skal behandle kolera 
og pest lar sig nu vakcinere. Kolera og tyfus er det lettere at værgø 
sig imot end pest:, ti de to første sygdomme spiser eller' drikker man 
sig til, men® pesten rimeligvis altid overføre® ved: lopper. Eir man 
altsaa megeti omhyggelig med tilberedningen av den mat, man nyter, 
vil man kunne; undgaa kolera og tyfus. Under epidemier 1 av disse 
sygdomme skulde man ikke nyte vand og melk anderledes end kokt; 
ti baade vand og melk er paa, grund av menneskenes uforisigtighet i 
omgang med deres avføringer, der i sygdomstiifældø indekolder syg- 
domsbakteriørne, meget, utsatte' for at forurense® med disse sidste. 
Her i Bergen eir vi meget heldig stillet med drikkevandet, idet: byen 
eier tilløpene til Svartediket, hvorfra vandledningen gaar, og siaaleideis 
kan hindre, at Svartediket blir forurenset med sygdomsbiakterier. No-, 
get av det lumskeste ved tyfus er at folk kan gan omkring og være 
ganske friske, men dog i lange tider' ha tyfusbakteriør i sin tarmkanal 
og altsaa ogsaa. i sin avføring og ved disse bakterier fremkalde hele 
tyfus epidemier, men etterat man nu vet om dette' opsporer man slike 
farlige smittebærere taalelig snart. 
Men si man før hadde stor tillid til karantæne mot indførelsem av 
kolera, saa er man nu ikke saa ræd for en eller et par koier apati enter, 
naar man er forberedt paa at. avsondre dem sikkert, fordi man vet, at 
smittestoffet findes i avføringerne, og disse kan man med fuld sik¬ 
kerhet gjøre uskadelig. 
De ovenfor omtalte: nye' erhvervelser i vort kj endskap til de smit¬ 
tende sygdomme, har som nævnt sin, oprindelse i de av P a ste ur 
først paabegyndte studier av bakterierne, og ikke alene' de akut for- 
løpende smitsomme sygdomme, men ogsaa de to megeti kronisk for¬ 
løpen de : spedalskheten eller 1 lepra og tæringen eller tuberkulosen har 
vist sig at være bakteriesygdomme, og herved har vi vundet meget 
mere sikkerhet i vor optræden mot disse over den. hele jord herjende 
sygdomme. I vort land kan vi glæde os over de gode resultater av 
