281 
trolleme Peckhams forsøk ved lijælp av en særlig in drettet æske. I 
æsken em der to gallerier som møtes i en vinkel og et flat speil stillet 
i vinkelen, hvor gallerierne møtes. Resultatet av denne ordning blir 
at edderkoppene hverken i det ene eller andet galleri kan se sig selv 
i speilet, men ser hele det motsatte galleri som en forlængelse av det 
som den Selv er i. Jeg hadde ha ab et paa denne maate nøiagtigere at 
kunne fastsætte i hvilken avstand hannen lægger merke til hunnen. 
Men med meget faa undtagelser danset slet ikke hannen, da den saa 
hunnen. Vi vet at .pattedyr, fugler og lavere h virveldyr gjennem 
erfaring maa lære' at. speilbilledet ikke er virkelighet. Den naturlige 
slutning vil de derfor være, at avstanden var for stor til at edderkop¬ 
pen kunde se speilbilledet; allikevel var avstanden mellem hannen og 
billedet av bunnen stundom mindre end den efter beregningen behøvte 
at være, d. v. s. mindre end den avstand, hvor edderkoppen begynder 
dansen ute i naturen. Denne forklaring er derfor ganske gal, skjønt 
jeg for øieblikket ikke em i stand til at gi nogen anden. 
Et andet eksempel vil være tilstrækkelig til at vise', hvor van¬ 
skelig det er at bedømme et dyrs sanser ved at iagtta dets handlinger. 
Som bekjendt vil en edderkop styrte løs paa et insekt', som er i be- 
vægelse, aabenbart i den hensigt at gripe det, men det hænder da ofte 
at den stopper op like ind paa insektet, hvis det holder op at røre 
paa sig. Av dette vilde Plateau og andre slutte at edderkoppen ikke 
kan se andet end det som er i bevægelse. En slik slutning kan være 
rigtig, og det er meget mulig at den er det, men der em endnu en 
forklaring som man før ikke har tænkt paa, den nemlig at i et saa- 
dant tilfælde kan insektet være kommet utenfor edderkoppens syns- 
kreds. Jeg hadde et smukt eksemplar av en Lycosa tigrina, som jeg 
holdt i en glaskrukke med jord paa bunden. Efter at den i fleme dage 
ikke hadde faat mat, slap jeg en kakerlak ned i krukken og edderkop¬ 
pen kastet sig straks glubsk over den. Men kakerlakken rørte sig 
ikke, og skjønt edderkoppen hadde den like under kjæven stanset den 
ogsaa og begge laa stille nogen faa øieblikke. Edderkoppen kan i 
denne stilling ikke se insektet, fordi grænsen for dens synskreds ligger 
litt foran kjæven. En stund efter forlot edderkoppen kakerlakken og 
gik langsomt bort. Nogen faa minutter senere løp kakerlakken over 
mot den anden side av krukken og blev da straks grepet og spist. Jeg 
har mange gange gjort lignende eksperimenter med samme resultat. 
Der er endnu en tredje og det kanske den mest sandsynlige for- 
