284 
Hvad ligger der desuten i den forestilling at dyrenes handlinger 
ikke viser tanke. Deres handlinger siges at være mekaniske, udeluk- 
kende ledet av instinktet eller erindringen om tidligere idéforbindel- 
ser, uten mulighet av valg til at handle anderledes, Men hvilket valg 
har menneskene? Den moderne psykologiske skole frakjender vore 
handlinger f r it valg og fri vilje. Hvis dette er saa, hvilken forskjel 
er der mellern dyrs og menneskers handlinger ? Eller hvis der er 
valg, er det bare menneskene som kan vælge. Her har vi tre spørs- 
maal som maa besvares, tre' muligheter, som maa tages i betragtning. 
Hvis det forholder sig saa, at der ikke er noget frit valg, eller at det 
bare er mennesker som kan vælge, kan vi jo aldrig fin de ut om dyrene 
tænker eller ikke, siden handling og tanke ikke staar i noget nød¬ 
vendig aarsaksforhold til hverandre, men kan følge fuldstændig ua.v- 
hængige veie. For hvis jeg ikke har noget valg, ingen midler til at 
fuldføre en handling, som for mig er logisk, hvorledes er det mulig 
for et andet menneske bare ved at iagtta min handling at si, at der 
ikke foregik noget tankearbeide inde i min hjerne. Jeg kunde like 
godt paastaa at en mand ikke drømmer, fordi han sover rolig. Kun 
i tilfælde av at valg eksisterer og er et universalt princip, som gjæl- 
der' mennesker saavel som dyr, kan vi ha haab om engang at finde 
ut om dyrene tænker eller ikke. At finde et aldeles utvilsomt eks¬ 
empel er desværre meget vanskelig paa grund av vor ufuldstændige 
viden om selv de mest umiddelbare aarsaker til en handling. Hertil 
kommer at. med hensyn til husdyr vet vi sjelden, hvor meget vi skal 
tilskrive hvad de har lært. Kanske finder vi de tydeligst© eksempler, 
naar unge dyr er sat i fuldstændig nye omgivelser. For tre aar siden 
hadde vi en hanhvalp, en sort og brun ren tysk grævlingehund, som 
vi hadde faat fra Ohio, da den var 3 maaneder gammel. Ein dag, da 
den var omtrent 4 maaneder, fik vor lille datter et leketøi-pianoforte, 
som hun længe spilte paa. med begge hænder og hunden iagttok hende 
opmerksomt. Da hun sluttet gik den like til pianofortet og begyndte 
at spille med sin snute. Hadde den brukt poten vilde. det været let 
at forklare dens handling som etterligning. Den samme hund spiste 
paa et lite emaljert fat i spisestuen paa samme tid som vi spiste. 
Naar den ikke var mæt tok den, uten at være oplært, fatet i tæn- 
derne og bragte os det. Men en dag vi gav den suppe og hundekjeks 
istedenfor fint, hakket raat kjøt, negtet den at spise det, tok fatet, 
heldte indholdet paa gulvet og bragte os fatet i den øiensynlige hen- 
sigt. at faa noget bedre. 
