330 
materiale; men allerede nu kan det siges, at hvad der er publicert 
er 1 egnet til at vække den største opmerksomhet. De Geer mener at 
ha paavist, at isen under sin retræt i Sydsverige gjennemgaaende trak 
sig ca. 50 1 m. tilbake pr. aar, a/t filbakerykningen, da bræranden var 
naadd til Stockholm st rak terne, beløp sig til 300', ja endogsaa op til 
400 m. pr. aar. Endvidere er der paavist, at isranden ved dø store 
fennoskandiske endemoræner holdt sig ca. 200 aar, eller ca. 500 aar, 
hvis man regner med det tidsrum, da den aarlige tilbakerykning kun 
beløp sig til ca. 20 m. pr. aar. Det' f aar denne gang være nok med 
disse faa, yderst kortfattede og derfor ufuldstændige bemerkninger om 
de Geer’s interessante arbeide', som jeg ved en senere leilighet, naar 
det store materiale er publicert, haaber at kunne komme tilbake til. 
Samtidig med kongressen saavelsom umiddelbart før og efter 
denne var der arrangeret ekskursioner. Jeg har i „Naturen“s: juli— 
augusthefte git en oversigt. over de længere ekskursioner, som forei- 
tokes før og efter; ekskursionerne som foretokes under selve kon¬ 
gressen var naturligvis ganske kortvarige og gjaldt Stockholms omegn, 
dog uts.tr aktes en av dem til Gotland. Søndagen den 21de august var 
alle paa ekskursioner; der foretokes av en del av kongressens med¬ 
lemmer en tur til Nynås, hvor man var professor Sjogrens gjester, 
og fire forskjellige ekskursioner til Upsalatrakten; deltagerne i disse 
4 ekskursioner samledes om aftenen i Upsala, hvor universitetet gav 
en vakker reception. 
Kongressen var forøvrig ikke, som før meddelt, planlagt som nogen 
kongres, hvor festerne indgik som en væsentlig del av underholdnin¬ 
gen, og for i det ydre at markere dette blev der ogsaa i de første 
cirkulærer meddelt, at det ikke var nødvendig at medta snipkjole, en 
meget praktisk forordning. At der allikevel blev avholdt endel fester 
er selvsagt, og at vi endnu har disse og vore elskværdige svenske 
verter i behagelig erindring, er det en fornøielse at konstatere. 
De interessante' dage gik altfor fort', og den 24de august, dagen 
før den officielle avslutning, samledes vi om aftenen til en stor avskeds- 
fest paa, Skansen, hvor man vilde gi de mange fremmede et indtryk av 
svensk folkeliv. I tre forskjellig© lokaler serve redes saa en avskeds- 
supér, hvor de forskjellige landes repræsentanter i de mest anerkjen- 
dende ord bragte svenskerne den varmeste tak for, hvad de hadde ydet 
baade for geologien og for dens dyrkere. I det ene av lokalerne sam- 
ledes hovedsakelig svensker og nordmænd. Chefen for Sveriges geolo- 
