354 
gjorde lærde hoder, som f. eks. abbederne Lebrun, Malebranche, 
Menestrier, djævelen og allebaande onde aander ansvarlig for kvistens 
bevægelse, mens deres kollega, den berømte jesnit A. Kircher (Mundus 
subterraneus, 2 vols. Amsterdam, 1665. Fol. 2. P. 181) allerede 
over to aarhundreder tidligere dømte temmelig nøgternt derom. De 
Compc fcat fe. kiixruzna iemzeripsj:* 
et idf avoci rwti est, non, cfr&rat 
tte iM.uk, qvob %ft, nott iti venutt . 
jjMgvtst. cont .ManichX.l - 
Fig. 1. En geistlig avmaskerer manden med ønskekvisten. 
(Efter Th. Albinus, Das entlarvete Idolum der Wiinscbelrnte. Dresden 1704). 
eksempler, som skulde bevise dæmonernes indflydelse, viser os idag 
kun virkningen av suggestive og autosuggestive forestillinger. 
Efter fysikalsk aarsak søkte paa den samme tid (omkr. 1693) 
lægerne Chauvin og Garnier, abbed Le Lorrain de Vallemont og den 
tyske videnskapsmand I. G. Zeidler. Den av Vallemont (La physique 
occulte, 2 vols. Paris, 1693) opstilte teori om „Korpuskler“ eller 
„ Dunst atomer “ kan efter sit væsen at dømme ikke være ulik vore mo¬ 
derne anskuelser om radioaktive emanationer. Vistnok er hans „for- 
