366 
nebform viser, at den ikke udelukkende er avhængig av insektnæringen. 
Foten er en egte sittefot, men de sterkt utviklede spidse og 
krumme klør har den tilfælles med de egte klatrere. Den korte hale- 
stub er ingen klatrehale, saaledes som vi eksempelvis finder den hos 
spetterne; styrefj ærene er bløte og tvert avskaarne. Spetmeisen 
klatrer derfor heller ikke som spetterne; den bruker bare føtterne 
og støtter vistnok aldrig under med halen. Ikke destomindre er den 
istand til at holde sig saa godt fast paa stammer og' grener, at den 
kan løpe nedad med hodet foran, hvad hakkespetterne som bekjendt 
ikke kan gjøre den efter. 
Hvad angaar farvedragten hos vor nordiske spetmeise, saa er 
oversiden av hodet, ryggen og vingerne smukt blaagraa, strupen, 
halsen, brystets og bukens midtre dele hvite, mens siderne er mere 
eller mindre tydelig rustrøde. Gjennem øiet og videre tvert over 
halsen løper et skarpt sort baand, som er noget bredere hos hannen 
end hos den noget mindre hun. 
Flugten er let, dog ikke meget hurtig, med kraftige vingeslag og 
rask vingebevægelse, ikke sjelden flagrende. lalmindelighet flyver 
den kun korte strækninger ad gangen, ikke fordi den ikke formaar 
at gjennemflyve en betydeligere strækning, men fordi der ialmindelig- 
het er korte avstande mellem stammerne, og den derfor ikke er nødt 
til at foreta længere utflugter i luften. 
Over dens hele kropsbygning er der noget visst fortrykt, tungt 
og klodset, der staar i den snurrigste motsætning til dens livlige væsen 
og den skikkethet, hvormed den bevæger sig. Halsen er kort og 
hodet almindelig tilbaketrukket; føtterne holdes i klatrestillingen 
næsten klemt ind til kroppen, mens nebbet snart holdes vandret, 
snart noget nedadrettet, og hodet indtar alle mulige stillinger. 
Spetmeisens avsøkning av stammerne minder ikke saa litet om 
spetternes, den gaar dog ikke saa systematisk tilverks som disse fugle, 
hvilke under sin bevægelse opad beskriver en skruelinje omkring stam¬ 
men. Spetmeisen klatrer ofte bare opad den ene side, sjelden dog i 
en ret linje, men snarere i siksak. Tempoet er ogsaa raskere og ligner 
mere et stødvis løp med kortere eller længere stansninger, naar noget 
spiselig er fundet. Dens gløgge øine speider ind i barkens mange 
ridser og sprækker, og dens kvikke hode er i stadig bevægelse. 
Nærmer en nysgjerrig iagttager sig den klatrende spetmeise, 
saa kan det vel hænde, at den søker at unddra sig hans opmerksomhet 
