369 
hunner opover en gammel stamme. Under livlige „Huit! huit! huit! 
huit! løper selskapet med febrilsk hast avsted opover den sprukne 
bark og utover de større grene, hunnerne foran, hannerne efter ; saa 
bærer det avsted til foten av det næste træ, hvor leken fortsættes, 
indtil hunnerne endelig har truffet sit valg, og parrene avsondrer sig 
for at opsøke et passende sted til redeplads for sommeren. 
At finde en passende hækkeplads er ikke altid saa let for den 
skikkelige elskværdige spetmeise, og især har den moderne skogkultur 
i den nyeste tid voldt den alvorlige bekymringer, hvad husforholdene 
angaar. Parolen lyder jo nu : „Bort med de gamle murkne og hul- 
lede trær og stubber til fordel for den opvoksende ungskog!“ Det 
kan jo være bra nok alt dette fra skogeierens og spekulantens syns¬ 
punkt betragtet, men for den stakkels spetmeise er det ensbetydende 
med en likefrem utkastelse. De unge friske trær kan være smukke 
nok, men redeplads og nattely for skogens bevingede forstbetjente og 
tro vogtere byr de kun sjelden, og saa er der ingen anden raad end 
at fortrække til steder, hvor de moderne anskuelser endnu ikke er 
trængt igjennem. 
Hvor vanskelig det kan være for spetmeisen at skaffe sig en pas¬ 
sende hækkeplads paa steder, hvor størstedelen av den ældre træ- 
bestand er blit avdrevet, kan den opmerksomme skogvandrer ofte ha 
anledning til at iagttage. 
Den ellers saa fredelige og elskværdige fugl maa ofte gaa erob- 
ringens vei for at skaffe sig det nødvendige husrum, under omstæn- 
digheter likefrem rane det fra meiser og andre fugle, med hvilke den, 
som foran er sagt, ellers lever i den bedste forstaaelse. Men nød 
bryter alle love, ogsaa venskapets. Jeg har selv set et spetmeisepar 
fordrive et par kjødmeiser fra en redeplads, som disse i flere aar hadde 
benyttet, fordi det træ, hvori deres eget rede i flere aar hadde ligget, 
var faldt for øksen. Det paagjældende spetmeisepar har nu i 3 aar 
benyttet det erobrede meiserede; men besiddelsen har kostet den tapre 
lille han adskillige kampe, og selv om vinteren har den maattet vaake 
over, at ingen konkurrent skal faa leilighet til at frarøve den dens 
nødtørftige bolig. Paa mine skogvandringer har jeg i februar og 
mars fundet den paa post i nærheden, og har en troskyldig meise 
bare vovet at kike derind, saa har den været paa pletten og givet den 
at forstaa, at pladsen er optat. 
Spetmeisens naturlige hækkepladse er altsaa træhuller og helst 
Naturen 1910. 
23 
