31 
det stille Havs Vandmasse. Da de dernæst begge have om¬ 
trent samme Forhold til Solen og strække sig lige langt til 
begge Sider af Æqvator, maatte man være tilbøielig til at 
antage, at det stille Havs Saltstyrke maatte være betydeligere 
end Atlanterhavets, hvilket er netop det Modsatte af det ved 
nmiddelbar Erfaring vundne Resultat, da en Forskiel til 
Fordeel for Atlanterhavet af A pro mille allerede er meget 
betydelig. Dette uventede Resultat bliver endnu mere 
paafaldende , naar vi lægge Mærke til den uhyre Masse 
Ferskvand, som Floderne føre ud i Atlanterhavet, og som 
forholdsviis langt overtræffer den Mængde Ferskvand, som 
tilføres det stille Hav. Det er 3 store Continenter, som 
udtømme deres overflødige Vand i Atlanterhavet, nemlig 
Europa med Undtagelse af et Par Floder, der udmunde i 
det Kaspiske Hav, Afrika med Undtagelse af den Deel, der 
sender sit Vand til Kyststrækningen mellem Kap og Strædet 
Bab el Mandeb, og hele Amerika med den ringe Undtagelse, 
som de faa mod Vest udmundende Floder frembringe. Imod 
denne umaadelige Vandmasse kunne de store asiatiske Flo¬ 
der og de faa Strømme, som fra Østkysten af Afrika og fra 
Nyholland flyde ud i det stille Hav og de dermed umiddel¬ 
bart i Forbindelse staaende Dele af Havet, ikke regnes for 
meget betydelige. Vi komme siden tilbage til dette Punkt. 
Medens saaledes Atlanterhavet i sin Heelhed har den 
største Middelsaltstyrke, har igien Atlanterhavets tropiske 
Region mellem 30° N. Br. og 30° S. Br. en Styrke af 
36,321 p. m., medens det stille Havs tropiske Region ifølge 
4 Iagttagelser, 2 Nord for Æqvator og 2 Syd derfor, ikkun 
har et Middeltal af 35,607 p. m. Fra det samme Belte i 
Atlanterhavet under 24° 13' N. Br. og 23° 11' V. U. er den 
allerede omtalte saltrigeste Prøve, som jeg har undersøgt, 
nemlig med en Saltstyrke af 37,908 p. m. Den findes 
