32 
udenfor den til Sahara svarende Vestkyst af Afrika, der hvor 
ingen Floder finde deres Vei til Havet. 
Sammenligne vi dernæst den nordlige og sydlige Deel 
af Atlanterhavet med hinanden, saa fremtræder en paafal¬ 
dende Forskiel. Idet nemlig den nordlige Deel imellem 
30° N. 13r. og Nordspidsen af Skotland har en Saltstyrke af 
35,946 p. m., findes den i den sydlige Deel mellem 30° 
S. I3r. og Sydspidsen af Amerika at være 35,038 p. m., en 
paafaldende stor Forskiel imellem 2 Belter under de samme 
nordlige og sydlige Bredegrader, hvis Forklaring vi maae 
søge i Golfstrømmen. 
Det fremgaaer overhovedet af denne Sammenligning, at 
det mere er de varme Vinde, der føre forholdsviis tør Luft 
ud over Havet, end den umiddelbare Indvirkning af Sol¬ 
varmen paa Søvandet, som bevirker den store Fordampning 
og derved den større Saltholdighed af Søvandet. Naar det 
nu allerede er viist, at Atlanterhavet modtager en forholds¬ 
viis langt større Mængde Ferskvand end noget af de andre 
store Havpartier paa Jorden, og naar ikke desmindre dette 
Flav har en større Saltstyrke end alle de andre, saa følger 
deraf, at Fordampningen her maa være overordentlig meget 
større end i de andre Afdelinger, da den ikke blot skal 
bortskaffe den store Mængde Ferskvand, som strømmer fra 
de omgivende Lande, men ogsaa fortætte det beviisligen 
baade fra Nord og Syd tilstrømmende, mindre saltholdige 
Vand. 
Af disse Kiendsgierninger følger da det ene store Kreds¬ 
løb af Vandet paa Jorden, ifølge hvilket Dampene, der op¬ 
stige i Havets æqvatoriale Region, vel for største Delen 
umiddelbart vende tilbage som de tropiske Egnes nmaadelige 
Regnskyl, der falde deels paa Havet, deels paa det samme 
nærmest omgivende Land, men at ikke desmindre en Deel 
