34 
Fortsættelse af disse Strømme i Havet. Denne Strøm fort¬ 
sætter sig nu parallel med Sydamerikas Nordøstkyst, hvor 
Amazonstrømmen og Orinoko atter tilføre den en over¬ 
ordenlig stor Mængde Ferskvand. Jeg er ikke i Besiddelse 
af nogen Iagttagelse over Saltholdigheden af Vandet i denne 
Egn, men, at disse Floder væsentligen maae have fortyndet 
Strømmens Vand, følger deraf, at Havet omkring Øerne 
St. Thomas og St. Croix i Vestindien, ifølge 3 Iagttagelser, 
ikkun har en Saltstyrke af 35,7 p. m., medens det under 
omtrent samme Længde, men et Par Grader nordligere, har 
36,7 p. m. (ifølge 2 Iagttagelser) Fra Caraibehavet, hvor 
Magdalenestrommen bringer et nyt Tilskud af Ferskvand, 
har jeg ikkun een Iagttagelse, som giver 36,104 p. m., og 
uheldigviis har jeg ingen fra den mexikanske Havbugt, lige- 
saalidt som fra den første Deel af den egentlige Golfstrøms 
Løb langs med den nordamerikanske Østkyst, efter at den 
har optaget Missisippis mægtige Vandmasse. Nord for Ber- 
mudas har den en Styrke af 35,883 p. m., altsaa omtrent 
den samme, som Æqvatorialstrømmen havde under Æqvator 
imellem 20° og 30° V. L. Nu stiger Saltstyrken bestandigt, 
idet man bevæger sig i eller i Nærheden af Golfstrømmen 
imod N. O., nemlig til 36,105 p. m., 36,283 p. m., 36,360 
p. m. Under 43° 26' N. Br. og 44° 19' V. L., omtrent 
16 Længdegrader østlig for St. Lorenzstrømmens sydlige 
Løb imellem Newfoundland og Nova Scotia, synker den igien 
pludseligt til 33,854 p. m., hvorfra den langsomt stiger op 
til 34,102 p. m. og 35,597 p. m., indtil den midt imellem 
Newfoundland og Englands sydvestlige Forbierg under 50° 
N. Br. har opnaaet 35,896 p. m., en Styrke, som nu kun 
aftager meget lidt i hele det nordlige Atlanterhav indtil de 
sydlige Kyster af Island. Disse mærkværdige, indtil en vis 
Grad regelmæssige Oscillationer i Saltstyrken af Atlanter- 
