50 
den mere eller mindre oprigtige Tro paa en mulig For¬ 
bindelse med en for os usynlig Aandeverden, aabenbaret 
forresten giennem de underligste Midler, saasom ved dandsende 
og nikkende Borde, Stokke og Hatte, ved Samqvem med 
Spøgelser og Aander, ved en Sandsning giennem klartseende 
og fiintfølende Nerver, eller viser sig snart som en over¬ 
naturlig Kundskab om Tings Væsen, og snart som Udtryk 
af Sympathier, Antipathier, Idiosyncrasier o. s. v., hvilket 
Alt gaaer langt udover ellers kiendte og vanlige Forholde. 
Hvem tør forresten sige sig fri for Overtro, — for Tro paa 
Varsler og Tegn af mange Slags? De største Mænd og 
kraftigste Aander have været svage i denne Henseende, og 
mange Slags Anelser, Syner, Combinationer og deslige have 
ofte faaet en ominøs Betydning, ja endog Astrologien har 
igien hist og her dristet sig til at løfte lidt paa det faldne 
Hoved. 
Er der da i Alt dette ingensomhelst Virkelighed? Gives 
der ingen for Naturforskeren i sin Grund uantastelige 
Phænomener, Aabenbarelser af det Slags, som vi skulle 
respectere, men ei studere, fordi de ei tilhøre Naturen, men 
ere den høiere staaende menneskelige Aands udelukkende 
Eiendom og Præg, der viser os Forbindelsen mellem her og 
hisset? Vore dagligdags Discussioner gaae ofte nok i den 
Betning. Jeg vil tillade mig et Modspørgsmaal i al Korthed 
og Ligefremhed: Hvorfor ere Trolddom ogHexeri, Nisser og 
Spøgelser og alle andre følte og følbare Indtryk af et Sam¬ 
qvem eller en Forbindelse med en usynlig Aandeverden nu 
saa meget sieldnere end i fordums Dage? Mon ei fordi 
Troen paa dem er svækket, fordi Naturstudiet har forklaret 
og udgrundet saa meget, som før syntes vidunderligt, og lige¬ 
ledes har viist os den rette Vei til Udtydningen af mange 
af det høiere Naturlivs underlige Spil og Billeder. Tilladt 
