58 
Organismens Inderste. En saadan Klarseen er uforenelig 
med Menneskets begrændsede Aandeliv. Kunde et saa 
gennemtrængende Klarsyn finde Sted, behøvede man i Sand¬ 
lied ei at studere paa Midlerne til at finde svære Problemers 
Losning giennem et møisommeligt videnskabeligt Studium; 
Clairvoyanten behøvede blot at paapege, hvor Guldet laa skiult 
i Jordens Indre, og Geologen og Physiologen skulde giøre 
umaadelige Fremskridt, ei heller behøvede disse klartseende 
Mennesker at giøre sine Kunster for Penge. Derimod kan 
det ei benegtes, at Aandsevnerne kunne hos enkelte imagi- 
native og sensitive Hierner stige til en Høide, som maa 
synes forunderlig, idet den sætter dem istand til at klargiøre 
sig Gienstande, der ligge over deres vanlige Sphære, kan 
lade dem blive Digtere, som ellers intet udtalt Talent have, 
kan hæve Evnen til al tale fremmede Sprog mere flydende end 
i normal Tilstand — kort, belive og forhøie de Hierneorganers 
Virksomhed, der i og for sig ere lidet udviklede og øvede. 
Ender en saaledes forhøiet indre Hiernevirksomhed træde 
ogsaa ikke sielden de naturlige Sympathier og Antipathier 
frem i forstærket Grad, ligesom en enkelt Sands og navnlig Hud¬ 
følelsen, der inden visse Grændser kan vicariere for Øiets og 
Ørets Functioner, kan naae en forbausende Fiinhed. Jeg har 
hørt af en Collega her (Prof. Lehmann), at Følelsen hos en ung 
qvindelig Patient, der lider af en hoi Grad af nervøs Excita- 
tion, under en tiltraadt temporair Blindhed og Døvhed skal 
kunne vise sig saa skarp, at hun endog formaaer ved Hielp 
af denne Sands at skielne Farver. Dette er visselig meget 
forunderligt, men Kiendsgierningen faaer at beholde sit phy- 
siologiske Værd, naar den byder sig saa nøiagtigt constateret. 
Hvad er altsaa den, ved Kunst fremførte, saakaidte ani- 
male Magnetisme? Formodentlig, som nys anført, ei andet 
end det ene Individs bestemte Villiekrafts Indflydelse paa et 
