59 
andet Individs sensitive og imaginative Hierneliv. Det er 
Troen og Tilliden i Forbindelse med en særegen forvent¬ 
ningsfuld Banghed, som giør Nervesystemet modtageligt for 
en kraftig aandelig Paavirkning og denne undergivet. Barnet 
kan bringes til Søvn og dets Smerter lindres ved at stryges af en 
kiær Persons Haand. Den voxne sensible og nervesvage 
Organisme er ogsaa forholdsviis let betvungen; men hvis 
Nogen bestemt vil staae imod og holde al Imagination og 
alle Hensyn til Magnetiseuren borte og tænke paa andre 
Ting, bliver der ingen magnetisk Søvn af. Den berømte 
engelske Physiolog og Anatom John Hunter fortæller saaledes 
om sig selv, at han, da man forsøgte paa at magnetisere 
ham, tænkte paa sin store Taa, hvori han havde Gigtsmerter, 
naar Magnetiseuren spurgte ham, om han ei følte nogen 
Fornemmelse i Hovedet o. s. v., og at han paa den Maade 
ganske undgik Indflydelsen. 
Var det altid ganske uskyldigt at beskæftige sig med 
dette Slags biologiske Undersøgelser, skulde under videnskabe¬ 
lige Mænds Bestræbelser interessante Resultater kunne ud¬ 
vindes ved Studiet af Nervesystemets Phænomener; men 
desværre kan den reflexe Nervetilstand eller frigiorte Nerve- 
indflydelse fra Rygmarven, som indtræder under Hiernelivets 
Isolation, undertiden blive betænkelig, og herpaa har jeg selv 
seet et Exempel, da heftige Kramper paafulgte. Selve Søvnen 
kan forresten ogsaa blive saa dyb og fast, at det ikke staaer 
i Magnetiseurens Magt vilkaarligt at hæve den, hvorpaa jeg 
for nogle Aar siden har seet et Exempel hos Prof. Elliotson 
i London. Søvntilstanden maatte da bære sig selv ud. Som 
Cuur anseer jeg den animale Magnetisme uberegnelig, og, 
hvorvel jeg veed, at den fremdeles drives i god Tro i for- 
skiellige Lande, og endog af meget høitstaaende Personer i 
Samfundet, kan dens Udøvelse som Kunst nu neppe betragtes 
