64 
kæmpe haardt mod Livets Trængsler, ere bievne fortrædigede 
af paatrængende Giæster, snart nærbeslægtede, snart frem¬ 
mede Individer, ja kun altfor ofte fandtes der blandt disse 
en underfundig Fiende, for hvis Angreb den omsider blev et 
Rov. Alt dette kan man nu virkelig ligesom læse ud af 
deres Skaller. 
En Østersskal bestaaer, som Enhver veed, af to Stykker, 
hvoraf det ene er mere hvælvet, det andet fladt. 1 den ene Ende, 
»Laasen«, ere disse to Stykker forenede ved et Baand, hvis 
Fierkraft tvinger dem ud fra hinanden, hvorved Skallen altsaa 
boldes aaben. Omtrent i Midten derimod gaaer fra det ene 
Stykke til det andet en Aluskel, den saakaldte »Stol«, hvorved 
de klemmes sammen, og Skallen altsaa holdes lukket. Udenom 
Stolen ligger det saakaldte »Skiæg«, der bestaaer af sex 
Blade, hvoraf de fire midterste ere Dyrets Aandedrætsredskab, 
Giellerne, de to yderste og største derimod, Kappen, udgiøre 
det Organ, der afsondrer Skallens Næringsstoffer. Berører 
man et af disse yderste Blade paa en levende Østers, saa 
trækker det sig stærkt sammen, og man har heri et godt 
Aliddel til at prøve, hvorvidt en Østers er aldeles frisk eller 
ei. Tæt indenfor Stolen ligger Hiertet, hvis Forkammer er 
ganske sort, Kamret derimod klart og halvgiennemsigtigt. I 
heldige Tilfælde , navnlig naar det ikke er blevet beskadiget 
under Aabningen, seer man det skifteviis trække sig sammen 
og udvide sig, dog meget langsommere end hos de høiere 
Dyr. Alle Dyrets øvrige Organer ligge nærmere ben ad 
Laasen til og danne her det store bløde Legeme, som Nogle 
kalde »Kroppen«, Andre »Fisken«. Det bestaaer fornemmelig 
af Leveren, der indhyller den største Deel af Tarmrøret, og 
Kiønskiertlen, der om Efteraaret og Vinteren har et ringe 
Omfang, men om Sommeren kan være stærkt opsvulmet af 
Æg. Alunden, der har fire Føleblade, aabner sig saaledes, 
