68 
Men naar de ydre Forhold, hvorunder Østers leve, ind¬ 
virke saa kiendeligt paa deres enkelte Deles forholdsvise 
Væxt og Udvikling, saa faaer man deri paa den anden Side 
et godt Middel til at bedømme, under hvilke Forhold den 
har levet, og det var netop dette Punkt, jeg ønskede at giøre 
opmærksom paa. 
Stille vi en af de saa meget yndede engelske Østers 
fra Themsens Mundinger ved Siden af en fra Bankerne ved 
Frankrigs Nordkyst eller fra den norske Kyst, saa seer man 
strax paa den engelske Østers’s runde, butte Form og fine, 
stærkthvælvede Skal, fremdeles paa det forholdsviis store 
Omfang af det Rum, hvori dens Krop eller den saakaldte 
Fisk har havt sit Leie, og det svage Indtryk af Stolen paa 
Indsiden af begge Skallens Stykker’, at den hører til de 
Østers, der have havt fuldt op at spise og kunnet nyde det 
i Fred og Ro. En Østers fra Cancalebankerne ved Norman¬ 
diets Kyst eller fra de belgiske og hollandske Kyster er, i 
Modsætning til hiin, ganske flad og tynd, dens Levergrube 
kun svagt fordybet, — den har været mager; den sandede 
Bund ved disse Landes Kyster har ikke givet noget Overskud 
af Næringsstof. Og betragte vi endelig en Østers fra de 
norske Kyster eller fra Aalebeks og Hirtsholmenes Kyst, saa 
giver dens tykke Skal et sikkert Vidne om, at det Hav, 
hvori den levede, var stærkt bevæget, saa at det bløde Dyr 
vel kunde have nødigt at skiærmes ved et Hylster, langt stær¬ 
kere end hiins fra Themsens Munding. Faaer man disse 
Østers i den Tilstand, hvori de ere tagne op fra Bankerne, 
saa bære deres Skaller endnu mange flere Vidner om, 
hvor mangen anden Fortrædigelse de have været udsatte for 
i deres stille Liv. Som oftest ere de besatte med Kalkrør af 
Orme, undertiden af Balaner eller af muslingeagtige Dyr: 
Anomier, Muslinger eller især af andre Østers. Skallens 
