73 
I 
Infusionsdyr, man vil have i Østersparkerne, og virkeligt traf 
jeg deraf en saa overvættes Mængde i Parkerne ved la Trem- 
blade, under mit derværende Ophold i Mai 1860, at de gave 
Vandet og end mere Dyndet paa Parkens Bund et grønligt 
Skiær. Besynderligt nok har ogsaa »Skiægget« af alle disse 
* 
saakaldte Marennes-Østers, hvoraf der sælges omtrent 35 
Millioner aarligt, en grøn Farve, som dog ingenlunde hidrører 
fra paasiddende Infusionsdyr. 
Eftersom Vandet i disse Østersparker er saa rigt paa 
Infusionsdyr, maae Betingelserne for disses Formerelse være 
tilstede i en usædvanlig Grad, og, saafremt vi ogsaa her 
tillands vilde lægge an paa at skaffe endeel Østers et saadant 
udsøgt Velvære, turde det være vigtigt at erfare, hvori disse 
Betingelser egentlig bestaae. En af dem er aabenbart den 
Omstændighed, at den Sluse, hvorigiennem Parkvandet staaer 
i Forbindelse med Havet, kun holdes aaben to Gange om 
Maaneden, hvergang i 3 Dage, nemlig under høieste Flodtid, 
at altsaa Vandet i disse Parker holdes saa roligt, som vel er 
foreneligt med Østerslivet overhovedet. Jordbundens Be¬ 
skaffenhed bidrager naturligviis Sit til Infusionsdyrlivets Fro¬ 
dighed, men en anden vigtig Omstændighed, som det i alt Fald 
ikke staaer i vor Magt at fremkalde, er vistnok den varmere 
Luft, der i denne Himmelegn staaer over Parkerne om Som¬ 
meren, medens Østerslivet er i sin fulde Flor. løvrigt er 
Regnveir saa langt fra at være det ugunstigt, at tværtimod i 
fugtige Sommere Østers altid skulle blive federe i Parkerne 
end i de tørre. 
Marennes-Østers eller, som de gierne kaldes, de grønne 
Østers giælde for de fedeste og lækkreste af alle franske. 
De fra Parkerne ved Courceules i Normandiet ere ikke saa 
fede, have ei heller det grøntfarvede Skiæg, men have især 
faaet Ry for at skulle kunne holde sig tæt lukkede i over 
